РІШЕННЯ

Іменем України

06.12.2021 року Франківський районний суд м. Львова, в складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.,

з участю секретаря Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про скасування постанов про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до Франківського ВДВС у ЛМУЮ про скасування постанов про накладення арешту.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності від 01.08.1998 р. на квартиру АДРЕСА_1 , власниками такої на праві спільної сумісної власності є: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 . Постановою державного виконавця Франківського ВДВС ЛМУЮ 05.01.2004 р. накладено арешт на все майно, яке належало ОСОБА_4 , а саме: частки квартири за адресою АДРЕСА_2 , на підставі виконавчого листа №1-322, виданого 15.12.2003 р. Франківським районним судом м. Львова. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщину прийняв батько - ОСОБА_2 , який у зв`язку з накладеним арештом на квартиру не зміг оформити своїх спадкових прав. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відтак спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 , проте у зв`язку з накладеним арештом, неможливо оформити право власності на спадкове майно. Спору про майно між спадкоємцями немає. З часу винесення постанови Франківським ВДВС м. Львова про накладення арешту на квартиру від 05.04.2004 р. минуло більше 14 років. Крім того, загальна позовна давність встановлюється три роки, отже строки виконання рішення суду минули. Враховуючи вищевказані обставини, просить суд скасувати постанову Франківського ВДВС ЛМУЮ від 05.04.2004 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалою судді Франківського районного суду від 06.08.2018 р. відкрито загальне позовне провадження у справи та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 26.11.2021р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач подав до суду заяву, згідно якої просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до положень ч.2ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

У відповідності до ч.1 ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 належала на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02.02.2013 р., ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 04.01.2018 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Постанови ВДВС Франківського районного управління юстиції серії АА №494529 від 05.04.2004 р. накладено арешт на майно ОСОБА_4 , а саме: на частку квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №2340 від 09.11.2020 р. в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано двоє осіб: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Із письмових пояснень Франківського ВДВС ГТУЮ у Львівській області від 18.05.2018 р. вих. №2489/01-16/9 вбачається, що відділ не має змоги надати копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, оскільки відповідно до п.2 розділу XI Наказу Міністерства юстиції України «Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік, а тому виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Згідно із ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення тільки у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав.

Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно із ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Враховуючи, що будь-яких виконавчих проваджень, за якими боржником є батько позивача - немає та те, що виконавче провадження знищено через сплив строків зберігання, суд вважає, що відсутні законні підстави для збереження арешту даного майна.

Частиною 3ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави, за якими зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини здійснюється у відкритому виконавчому провадженні.

Згідно частини 5ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Тож у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Разом з тим, при розгляді таких спорів суди повинні враховувати роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в Постанові Пленуму від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна».

Так, згідно п. 2 зазначеної Постанови Пленуму вбачається, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Аналізуючи вищенаведені обставини, в даний час дія арешту на нерухоме майно порушує право позивача, оскільки відповідно до відомостей наданих Франківським ВДВС ЛМУЮ виконавчі документи відносно спадкодавця позивача у відділі на виконанні не перебувають. Позивач у свою чергу не може скористатись правом спадкування.

Відповідно до ст.316ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, належно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст.391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Нормами ч.ч.1.2 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952р. до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В свою чергу положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст.16ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушували право, примусового виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із ст.5 ЦПК України,здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевказаного та враховуючи встановлені обставини,на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право позивача на володіння майном,внаслідок чого він буде позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, оскільки будь-яке виконавче провадження відносно ОСОБА_4 , який є співвласником майна та спадкодавцем позивача, в провадженні Франківського ВДВС ЛМУЮ відсутнє, суд прийшов до висновку, що відповідно до встановлених обставин та закону, арешт накладений на майно боржника знімається та скасовується, державним виконавцем не були здійснені заходи щодо зняття арешту, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом скасування постанови про арешт майна та зняття арешту з даного майна.

Керуючись статтями 4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Скасувати постанову Франківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.04.2004 р.

Зняти арешт накладений на підставі постанови Франківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.04.2004 р. на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з Франківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири гривні) грн. 80 коп.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 );

Відповідач: Франківський відділ Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (79044, м. Львів, вул. Конотопська, 6).

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя Мартьянова С.М.