Справа № 758/3346/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Рибалка Ю. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Кужелєвій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві, Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві про звільнення майна з під арешту,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила зняти арешт з нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 накладений відповідно до постанови б/н від 19.01.1998 року Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємицею майна - квартири АДРЕСА_1 , яка залишилася після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що відповідно до інформаційної довідки № 235219182 від 03.12.2020 року вбачається, що в єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна наявне обтяження, а саме: арешт, зареєстрований 25.10.2004 р. за № 1408286 реєстратором: Перша Київська державна нотаріальна контора. Підставою обтяження є постанова б/н 19.01.1998 року Шевченківським РУГУ МВС України в м. Києві. В зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом, оскільки арешт майна порушує її права і остання не може оформити спадщину, яка належить їй.

Ухвалою суду від 22.03.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено провести її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідачем відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки від 03.12.2020 року, виданої нотаріусом КМНО Шаповаленко А.І., що станом на 03.12.2020 року ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті якого заведена спадкова справа за № 7/2020, номер спадкової справи у спадковому реєстрі 66742319.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 235219182 від 03.12.2020 року, наявне обтяження, а саме: арешт зареєстрований 25.10.2004 року за № 1408286 реєстратором є Перша київська державна нотаріальна контора.

04.12.2020 року адвокат Скрипко Є.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся з запитом до Першої Київської державної нотаріальної контори, про надання копії постанови б/н від 19.01.1998 року винесену Шевченківським РУГУ МВС України про накладення обтяження (арешту) на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, у відповідь на адвокатський запит від Першої Київської державної нотаріальної контори було отримано відповідь від 29.12.2020 року № 2540/01-16, відповідно до якої повідомлено, що надати копію документів на підставі яких було внесено обтяження за 1998 рік не має можливості, у зв`язку з відсутністю документів.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз`яснено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

На сьогодні позивач повинна оформити право власності, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч. ч . 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого остання позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вище наведеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 264, 268, 265, 212 -218, ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321,391 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві, Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві про звільнення майна з під арешту - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , накладений відповідно до постанови б/н від 19.01.1998 року Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення виготовлене 05.05.2021 року

Суддя Ю. В. Рибалка