Справа №463/4061/21
Провадження №4-с/463/27/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова в складі

головуючого судді Стрепка Н.Л.,

за участю секретаря судових засідань Онишкевича О.І.,

прокурора Довган Н.Я.,

представника скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за скаргою Міністерства оборони України, заінтересовані особи: Концерн «Військторгсервіс», ОСОБА_2 на дії державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик Зоряни Володимирівни по виконанню виконавчого листа Личаківського районного суду м. Львова від 3 квітня 2020 року в справі №463/5582/17, суд,-

встановив:

скаржник Міністерство оборони України звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик З.В. по виконанню виконавчого листа Личаківського районного суду м. Львова від 3 квітня 2020 року в справі №463/5582/17. Просить:

визнати неправомірними дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик З.В., які полягають у винесенні постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних №63077257 від 16 березня 2021 року;

скасувати постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик З.В. про внесення змін (доповнення) реєстраційних даних виконавчого провадження № 63077257 від 16 березня 2021 року та зобов`язати державного виконавця здійснити всі виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження»;

визнати неправомірними дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик З.В., які полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №63077257 від 16 березня 2021 року;

скасувати постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик З.В. про закінчення виконавчого провадження №63077257 від 16 березня 2021 року та зобов`язати державного виконавця здійснити всі виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Скаргу мотивує тим, що на примусовому виконанні у державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик З.В. перебувало виконавче провадження №63077257 щодо витребування від ОСОБА_2 приміщення перукарні, загальною площею 26,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у власність держави в особі Міністерства оборони України на підставі виконавчого листа Личаківського районного суду м. Львова №463/5582/17 від 3 квітня 2020 року. 16 березня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №63077257 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та скеровано подання про вчинення боржником кримінального правопорушення до правоохоронних органів. При цьому, того ж дня, а саме 16 березня 2021 року, державним виконавцем винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість «Тип стягнення: майнове» зазначено «Тип стягнення: немайнове». Міністерство оборони України вважає такі дії державного виконавця неправомірними, а постанови такими, що підлягають скасуванню, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» на органи державної виконавчої служби законодавством покладено виконання рішень як майнового, так і немайнового характеру, перш ніж застосовувати заходи примусового виконання рішення державний виконавець повинен правильно встановити характер рішення та, відповідно, тип стягнення. При цьому, на думку Міноборони, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 серпня 2018 року у справі №463/5582/17 є рішенням майнового характеру, а отже може бути виконане без участі боржника. У резолютивній частині вказаного рішення та виконавчому листі від 3 квітня 2020 року, виданого на його виконання, не вказано, що ОСОБА_2 зобов`язана вчинити дії на користь Міноборони, що б давало державному виконавцю підстави вважати, що рішення суду може бути виконано лише за участю боржника. Натомість, в рішенні суду чітко вказано, що від ОСОБА_2 спірне майно витребовується, що дає право державному виконавцю застосовувати всі необхідні заходи по примусовому виконанню судового рішення без участі боржника. Виконання судового рішення про витребування нерухомого майна повинно виконуватись державним виконавцем в порядку пункту 3 частини першої статті 10 та статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», а тому закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» в даному випадку суперечить вищенаведеним нормам права. При цьому, державним виконавцем всупереч вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, у постанові про відкриття провадження від 18 вересня 2020 року не було встановлено строк передачі предметів стягувану та не вказано час та місце примусового виконання рішення. Відтак вважає, що державним виконавцем не було дотримано вимог законодавства щодо виконання судового рішення в порядку ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Окрім того державним виконавцем у день винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, а саме 16 березня 2021 року, винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме замість «Тип стягнення: майнове», зазначено «Тип стягнення: немайнове». Тобто, державний виконавець дійшла помилкового висновку, що рішення про витребування нерухомого майна є рішенням немайнового характеру, водночас з дня відкриття провадження до дня винесення постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних державний виконавець мала б забезпечити застосування заходів примусового виконання рішення майнового характеру, а саме вилучення та передача стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, що не було вчинено належним чином та лише 23 грудня 2020 року винесено ряд постанов, зокрема, про арешт коштів боржника, про розшук майна, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, за виключенням єдиного необхідного у даному випадку заходу - вилучення та передачі стягувачу предметів. Окрім того, вважаючи, що з 16 березня 2021 року характер рішення є немайновим та потребує участі боржника, державним виконавцем у той самий день винесено постанову про накладення штрафу на підставі ст. 63 та ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», того ж дня було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та скеровано подання про вчинення боржником кримінального правопорушення до правоохоронних органів. Так, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання к5 5 виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону. Відтак вважає, що державним виконавцем, навіть з помилковим переконанням про те, що дане судове рішення є рішенням немайнового характеру, не було дотримано строки та порядок виконання рішення. Враховуючи вищевикладене вказує, що постанова про закінчення виконавчого провадження №63077257 від 16 березня 2021 року є передчасною та такою, що порушує право стягувача, державний виконавець не вжила в повній мірі комплексу передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів, спрямованих на виконання рішення суду.

Матеріали скарги надійшли на адресу суду 9 квітня 2021 року та таку було призначено до розгляду в судовому засіданні на 19 квітня 2021 року

16 квітня 2021 року на електронну адресу суду надійшло заперечення на скаргу начальника Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Тетюка Р.М., відповідно до якого в задоволенні скарги просить відмовити. Вказує зокрема, що твердження скаржника про те, що виконавчий документ необхідно було виконувати в порядку п. 3 ч. 1 ст. 10 та ст. 60 Закону Україпи «Про виконавче провадження» є помилковим, адже в даних статтях йдеться про вилучення в боржника і передачу стягувачу предметів, зазначених у рішенні, а виконавчий документ містить зобов`язальний характер - витребування у боржника приміщення. Вважає, що поняття «вилучення» та «витребування» не є тотожними, «витребувати» означає одержати що-небудь на вимогу, відтак участь боржника є обов`язковою. Виконавчий документ №463/5582/17 на його думку відноситься до категорії немайиових, оскільки носить зобов`язальний характер. Вказує, що 16 березня 2021 року державним виконавцем було винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних та змінено категорію стягнення з майнового на немайнове, тим самим виправивши помилку, яка була допущена спеціалістом канцелярії відділу при реєстрації виконавчого документу. Також вважає правомірними рішення виконавця від 16 березня 2021 року про накладення на боржника штрафу, оскільки актами виконавця від 23 грудня 2020 року та 16 березня 2021 року було зафіксовано факт невиконання боржником рішення. Вказує, що факт невиконання боржником станом на 16 березня 2021 року рішення суду є підставою для притягнення боржника до кримінальної відповідальності, а відтак виконавцем вірно було винесено постанову про закриття виконавчого провадження після скерування відповідного повідомлення про вчинення кримінального правопорушення боржником.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті в іншій справі розгляд скарги в судовому засіданні 19 квітня 2021 року не відбувся та такий було відкладено на 12 травня 2021 року.

В судовому засіданні 12 травня 2021 року за клопотанням представника скаржника було оголошено перерву до 3 червня 2021 року.

25 травня 2021 року на адресу суду надійшли пояснення представника скаржника ОСОБА_3 на заперечення Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), відповідно до яких вважає доводи останніх необгрунтованими та безпідставними. Звертає увагу на те, що відповідно до позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 14 січня 2020 року у справі №2-690/11, поняття «витребування» слід вважати тотожним поняттю «вилучення та передача предметів». Також вказує, що рішення суду справі №463/5582/17 не має зобов`язального характеру, адже в такому не вказано, що ОСОБА_2 зобов`язана вчинити дії на користь Міноборони, що б давало державному виконавцю підстави вважати, що рішення суду може бути виконано лише за участю боржника, натомість в рішенні суду чітко вказано, що від ОСОБА_2 спірне майно витребовується. Зазначає, що незважаючи на помилкове уявлення державного виконавця про немайновий характер рішення, порядок, на який виконавчий орган посилається в запереченні щодо порядку виконання рішення, також не був дотриманий виконавцем в повній мірі, а відтак твердження щодо того, що рішення суду виконувалось чітко в порядку ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» та без порушень інших норм законодавства також є помилковим.

В судовому засіданні 3 червня 2021 року представник скаржника подану скаргу підтримала з мотивів викладених у такій та письмових пояснення, просила задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні скаргу також підтримав, вказав, що вважає її вимоги обгрунтованими та підставними, а дії державного виконавця під час примусового виконання рішення суду такими, що не відповідають чинному законодавству.

Особа, дії якої оскаржуються в судове засідання 3 червня 2021 року не з`явилась, 2 червня 2021 року на електронну адресу суду надійшло клопотання начальника Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Тетюка Р.М., відповідно до якого вказує, що ним та державним виконавцем Цвик З.В. призначено на 3 червня 2021 року проведення виконавчих дій, відтак розгляд скарги просить здійснювати без участі представника Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Заінтересовані особи в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про час і місце його проведення не з`явились, про причини неявки не повідомили, неявка таких відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши думку учасників судового засідання, оглянувши матеріали скарги та додані до неї письмові документи, суд вважає, що скаргу слід задовольнити виходячи з наступного.

Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2018 року у справі №463/5582/17 (провадження №2/463/768/18) задоволено позов заступника військового прокурора Львівського гарнізону ЗРУ в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Концерну «Військторгсервіс» до ОСОБА_2 про витребування майна. Вирішено витребувати від ОСОБА_2 у власність держави в особі Міністерства оборони України приміщення перукарні, загальною площею 26,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане рішення набрало законної сили у встановленому законом порядку після залишення без змін судом апеляційної інстанції 14 травня 2019 року. Для його примусового виконання Личаківським районним судом м. Львова 3 квітня 2020 року було видано стягувачу виконавчий лист.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судом України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 18 вересня 2020 року державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик З.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63077257 щодо примусового виконання виконавчого листа №463/5582/17, виданого 3 квітня 2020 року Личаківським районним судом м. Львова.

16 березня 2021 року державним виконавцем Цвик З.В. у даному виконавчому провадженні винесено постанову про зміну (доповнення) реєстаційних даних, якою змінено тип стягнення з майнового на не майнове.

Також 16 березня 2021 року державним виконавцем Цвик З.В. в рамках даного виконавчого провадження винесено постанову про накладення на боржника ОСОБА_2 штрафу в розмірі 3400 грн. за невиконання вимог виконавчого документу, зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Водночас, одразу того ж дня 16 березня 2021 року державним виконавцем Цвик З.В. винесено постанову про закриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №463/5582/17, виданого 3 квітня 2020 року Личаківським районним судом м. Львова (ВП №63077257), у зв`язку з тим, що нею 16 березня 2021 року скеровано подання про вчинення боржником кримінального правопорушення до правоохоронних органів.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено заходами примусового виконання рішень, зокрема відповідно до пункту 3 даної статті одним з таких заходів є вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні. При цьому у вказаному законі законодавець розмежовує порядок виконання рішень майнового та немайнового характеру, зокрема порядок виконання рішень немайнового характеру викладено в Розділі VIIІ даного закону. Водночас порядок передачі стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, встановлений статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», що міститься в розділі Розділ VII такого «Порядок звернення стягнення на майно боржника», що передбачає порядок виконання рішень майнового характеру.

Як встановлено судом, виконавчий лист №463/5582/17, виданий 3 квітня 2020 року Личаківським районним судом м. Львова, передбачає захід примусового виконання рішення витребування у особи на користь держави приміщення.

Прокурор під час пред`явлення позову, а також суд під час ухвалення рішення, керувались статтею 388 ЦК України, якою визначено віндикаційний спосіб захисту цивільних прав - витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Відповідно до положень статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Статтею 388 ЦК України визначені підстави і порядок витребування майна із чужого незаконного володіння. Даний спосіб захисту цивільних прав кореспондує із заходом примусового виконання, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - вилучення та передача предметів стягувачу.

Враховуючи те, що судом видано виконавчий лист, який відповідає резолютивній частині судового рішення, стягувачем зазначено відповідний державний орган, в інтересах якого прокурором заявлявся позов, судове рішення в силу статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню до його фактичного виконання у повному обсязі.

До аналогічних висновків приходить також Верховний Суд у постанові від 14 січня 2020 року у справі №2-690/11, зазначаючи, що поняття «витребування» слід вважати тотожним поняттю «вилучення та передача предметів», що зазначене у пункті 3 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» у переліку заходів примусового виконання рішення.

Окрім того, як вказує Верховний Суд у постанові від 30 серпня 2018 року у справі №916/4106/14, встановлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Відтак оскаржувані постанови державного виконавця суперечать вимогам чинного законодавства, останній прийшов до невірного висновку щодо немайнового характеру стягнення та відтак його рішення щодо закриття виконавчого провадження є передчасним і необґрунтованим. У зв`язку з наведеним, оскаржувані постанови підлягають скасуванню, а дії державного виконавця по їх прийняттю слід відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України визнати неправомірними, зобов`язавши державного виконавця вчинити всі необхідні дії щодо примусового виконання виконавчого листа в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст. 260, 261, 354, 355, 447, 450, 451 ЦПК України, ст.ст. 1, 5, 10, 18, 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

постановив:

скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик Зоряни Володимирівни, які полягають у винесенні постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних №63077257 від 16 березня 2021 року.

Скасувати постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик Зоряни Володимирівни про внесення змін (доповнення) реєстраційних даних виконавчого провадження № 63077257 від 16 березня 2021 року.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Зоряни Володимирівни, які полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №63077257 від 16 березня 2021 року

Скасувати постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик Зоряни Володимирівни про закінчення виконавчого провадження №63077257 від 16 березня 2021 року.

Зобов`язати державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик Зоряну Володимирівну здійснити всі виконавчі дії щодо виконання виконавчого листа №463/5582/17, виданого 3 квітня 2020 року Личаківським районним судом м. Львова, в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

У відповідності до вимог ст. 453 ЦПК України, державному виконавцю Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик Зоряні Володимирівні повідомити суд і скаржника про виконання ухвали не пізніше ніж у 10-денний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Скаржник: Міністерство оборони України, місцезнаходження: 03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00034022.

Особа, дії якої оскаржуються: державний виконавець Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Цвик Зоряна Володимирівна, місцезнаходження: 79058, м. Львів, пр. В.Чорновола, 39, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України виконавчого органу 35009358.

Заінтересовані особи: Концерн «Військторгсервіс», місцезнаходження: 03151, м. Київ, вуя. Молодогвардіиська, 28-а, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 33689922;

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя: Стрепко Н.Л.