Справа № 321/1522/20 Номер провадження №2/318/388/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2021 р. м. Кам`янка-Дніпровська

Кам`янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: судді Васильченка В.В., секретаря Александрова М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року з Михайлівського районного суду Запорізької області до Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину для розгляду за підсудністю.

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 її користь додаткові витрати в сумі 2000 грн. на утримання спільного сина ОСОБА_3 , починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги ограновує тим, що з 2014 року перебувала у відносинах з відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_1 від якого народила сина. За її заявою у 2018 році було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ перебуває на виконанні у Кам`янсько-Дніпровському ВДВС. Дитина мала діагноз «Затримка психо-речового розвитку», на час подачі позову, після неодноразових медичних досліджень дитині встановлено діагноз «розлад аутичного спектру». Про ці обставини відомо відповідачу. Позивач працює приватним адвокатом, ця робота потребує багато часу і уваги. Після народження дитини її заробітки різко знизилися. На теперішній час вона має матеріальні труднощі та обмежені фінансові можливості, які в період карантину значно посилилися, бо навіть ті гроші які могла заробити раніше і за повний робочий день заробити не може, бо тривалий час із-за карантину не працювали дитячі заклади, той садок куди зарахована дитина із-за передачі його з обласного бюджету до місцевого став працювати лише 01 жовтня 2020 року. До цього разом дитиною постійно знаходилася вона, іноді їй допомагала мати, яка проживає в м. Василівка, але це максимум до одного тижня, бо з дитиною з такими психологічними особливостями дуже важко впоратися, дитина дуже прив`язана до матері. Соціальної допомоги не отримує. Зазначає, що відповідач проживає з іншою особою, яка є приватним підприємцем, в якої працевлаштований відповідач, вони мають сімейний бізнес, прибуток отримують удвох як подружжя. Інших дітей відповідач не має. Вважає, що відповідач має змогу виконати встановлений законом обов`язок утримання власної дитини, яка через свій стан здоров`я потребує додаткових витрат. Весь фінансовий тягар по утриманню сина відповідач поклав на позивача. Діагноз розлад аутичного спектру, було поставлено лише 19 жовтня 2020 року, до цього возила дитину на різні обстеження, але лікарі ставили діагноз «затримка психо-речового розвитку», а «аутизм» ставили під питанням. Зазначає, що медичними документами підтверджує стан здоров`я дитини. На лікування витрачено багато грошей, і в подальшому ці витрати будуть, тому що діагноз «розлад аутичного спектра» передбачене щоденні заняття, придбання спеціальних матеріалів для навчання. На теперішній час дитина прийнята на навчання до Комунального некомерційного підприємства «Обласний дошкільний заклад з надання психіатричної допомоги санаторного типу» Запорізької обласної ради, де заняття призначені двічі на тиждень (понеділок, вівторок) в м. Запоріжжя, їх доводиться їздити з м. Кам`янка-Дніпровська до м. Василівка, де ночує у матері, а наступні два дні вона возить дитину на заняття, у вівторок знову повертатися додому. Її машина та стаж водія не дає змогу самій возити дитину до м. Запоріжжя. З м. Василівка до м. Запоріжжя її возить інші люди, а вона сплачує за паливо. ОСОБА_4 одну поїздку до м. Запоріжжя витрачає на пальне з м. Кам`янка-Дніпровська до м. Василівка 300 грн., і до Запоріжжя за одну поїздку 250 грн., тобто в тиждень витрачає близько 1000 грн.. Перший курс навчання триває один-півтора місяця, спеціалісти Центру вирішують, як далі буде проводитись навчання. Для зарахування дитини до закладу необхідно було витратити кошти на здачу аналізів та поїздок до лікарні. 29 жовтня 2020 року возила дитину на діагностику до Центу «Совьонок», для цього також необхідно було витрачати кошти на поїздку (винайняти водіяза 500 грн.), сплатити за консультацію. Дитині робила неодноразові аналізи: перевірку слуху (двічі: один поверхневий аналіз, другий в цьому році глибинний, який коштував 1500 грн..16 вересня 2020 року відвозила дитину на електроенцефалограму до лікувально-діагностичного центру «МедІнвест». Нещодавно закінчили курс лікування медикаментами, тепер розпочалась перерва на три місяці, після якої знову курс буде продовжено після відвідання невролога, яка веде лікування сина.Зазначає, що лікування сина розпочала ще коли йому виповнилося три роки. Діагноз тоді ставили ЗПРР, призначали лікування, масажі. Медикаменти замовляла а Росії, бо там вони втричі дешевше, ніж в Україні, також проводила три курси масажу по 10 днів (вартість 1масажу 100 грн. для дитини) за який сплачувала готівко, про це завжди повідомляла відповідача. Час лікування був упущений із-за пізньої діагностики, а також із-за карантину.Бажає заявити вимогу про стягнення додаткових витрат для лікування сина з відповідача 2000 грн., щоб ці гроші приходили вчасно, адже дитина вже досягла п`ятирічного віку, і для реабілітації дитини та приведення її до психологічної норми залишилось менше двох років. Тому заявляє цю суму наперед як додаткові витрати на лікування сина, хоча фактично все, що потрібно, це значно перебільшує цю суму. Крім цього, всюди їздить з дитиною, а значить не має змоги заробляти на власне життя. Всі процедури є платними, тому фінансова допомога від відповідача вкрай потрібна дитині для приведення її в нормальний стан як це максимально можливо з урахуванням її діагнозу. Відповідач добровільно сплачувати додаткові витрати відмовляється, має заборгованість за аліменти за три роки.

Протоколом автоматичного розподілу справ між суддями «Д-3» вищевказану справу розподіллено на суддю Васильченко В.В. (а.с.48).

16 березня 2021 року по даній справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.49-50).

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Зазначає, додаткові витрати повинні сплачувати виключно батьки дитини. Тому викликає подив дуже дивна теза позивачки, що ці витрати має нести нібито і «його цивільна дружина», яка є приватним підприємцем, з якою він нібито веде спільне господарство та має спільний бюджет. Ця вимога не ґрунтується на вимогахчинного законодавства, а й протирічить здоровому глузду, оскільки такій обов`язок законом не передбачений. Збираючи інформацію на неї без дозволу, долучила до матеріалів справи копії скріншоту з Фейсбуку, листування, - діяла протиправною Участь у додаткових витратах батьки повинні брати у рівних частках. Зазначає, що працевлаштувався і працює з вересня 2020 року. Отримує мінімальну заробітну плату, з якої вираховувалися аліменти в розмірі 50%, що підтверджується довідкою. За період з вересня 2020 року по 01.05.2021 року ним сплачено 13413 грн. 47 коп. аліментів. Додаткові витрати на дитину можуть буди як разовими, періодичними або постійними. Надання позивачем до позовної заяви копії чеку 385 грн. 00 коп. ТОВ «Діагностичний центр «Медлайф_БІО» від 29.10.2020 року, чек на 242 грн. 50 коп. свідчить про разовість понесених витрат, а долученні до позовної заяви консультативні заключення, висновки, направлення, виписки з амбулаторних карток доказами не є та не можуть бути без документально підтверджених фактичних витрат (чеків тощо) чи доказом майбутніх витрат без відповідного розрахунку. Оскільки копія квитанції від 09.11.2020 року на суму 99 грн. (придбання левомицетина, пертуссина, цитрамона), не підтверджена відповідним рецептом і не відноситься до додаткових витрат, а є звичайними побутовими витратами невідомо кому, тому не можуть бути враховані при визначені загальної суми понесених додаткових витрат на утримання дитини та не відносяться до особливих обставин, не пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Зазначає, що заявляючи про додаткові періодичні або постійні витрати ( що не вбачається із наданих документів), позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати, тобто надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачені витрати саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами здоров`ям дитини. Розмір додаткових витрат повинен обґрунтовуватися відповідними документами. Тобто заявляючи разові витрати - необхідно надати докази усієї суми витрат по просити стягнути половину. Про стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені в майбутньому, позивач має надати суду розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат (наприклад, надавати крім медичних довідок, висновків лікарів, їх рекомендацій щодо лікування дитини, також призначення та вартість ліків, які необхідно придбавати дитині). Зазначає, що позивачка не враховує, що він неодноразово возив позивачку з сином до міста Запоріжжя за свій рахунок. А ствердження транспортних витрат взагалі нічим не підтверджено також. Позивачем не додано жодних доказів, які б підтвердили його спроможність забезпечити повну оплату додаткових витрат на дитину у заявленому розмірі. Просить врахувати його майновий стан та низький рівень заробітної плати (загальний доход), що з 01.09.2020 року по 01.05.2021 року він сплатив 13413 грн. 47 коп. 50% від своєї заробітної плати, що йому після сплати податків та аліментів взагалі нічого не залишається, що не дозволяє йому нести додаткові витрати, а також допомагати своїм непрацездатним батькам. Крім того, погіршився його стан здоров`я і він на даний час проходить відповідне медичне обстеження. Через пандемію зменшилися доходи приватного підприємця. Де він працює, тому 01.05.2021 року його, як і другого співробітника, перевели на неповний робочий день і він буде отримувати лише за фактично відпрацьований час в межах 0.5 мінімальної заробітної плати. Позивач жодним чином не підтвердила свій матеріальний стан, працюючи адвокатом, вона має достойний постійний заробіток. В порушення ч.2 ст. 95 ЦПК позивачем до позовної заяви надані незасвідчені документи.

Позивач 26.05.2021 року надала до суду відповідь на відзив відповідача, в якому зазначила, щодо помилковості висновків відповідача щодо стягнення додаткових витрат на дитину з його співмешканки, бо сплачувати додаткові витрати на дитину повинні лише батьки. Зазначає, що відповідач працює згідно наданих ним документів на пів ставки водієм автотранспортних засобів з 01 травня 2021 року, та до роботи водія в нього є ще додаткова робота продавця-консультанта. Зазначає, що станом на 17 березня 2021 року борг зі сплати аліментів складає 48114,40 грн.. Аліменти за законом визначено для утримання здорової дитини, а їх спільна дитина потребує ще й додаткових витрат які повинні нести обоє батьки. Всі клопоти пов`язані з доглядом за дитиною лежать на ній. Вона возила дитину по різним лікарям та спеціалістам, що працюють з дітьми аутистами до м. Запоріжжя, м. Дніпра, м. Києва на консультації та лікувальні курси. В цей період дохід як приватний підприємець не отримувала. Довідко підтверджує скільки днів дитина відвідувала дитячий садок з середини жовтня. Дитина має особливості розвитку з 1,5 років, відповідачу про це відомо, проте матеріальної допомоги на це він не надає. Стверджує, що батьки відповідача отримують пенсію за віком, у той час як відповідачем навіть не надано підтвердження споріднення, проживання з ними разом, їх розмір пенсії тощо. Зазначає про лікування дитини в м. Запоріжжя у листопаді 2020 року та навесні 2021 року у зв`язку з чим їх приходилося винаймати квартиру у місті та мешкати у родичів. Зазначає про лікування дитини від застуди, розладу травлення, моторики кишківника, за призначенням лікаря невролога та сімейного лікаря, а також про особливості харчування. Зазначає про витрати пов`язанні з оплатою дитячого садочка. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заперечення на відповідь на відзив відповідач до суду не надав.

Суд, дослідивши пояснення сторін, надані у документах по суті спору, та надані докази, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6), який проживає разом з позивачкою. Сторони сімейно-шлюбні відносини не підтримують, шлюб між сторонами не укладався, народження дитини зареєстровано на підставіїх спільної заяви поданої до відділу ДРАЦС.

21 лютого 2018 2018 року Кам`янсько-Дніпровський районним судом Запорізької області був виданий судовий наказ по справі 3318/2858/17, провадження №2-н/318/4/2018. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 20 грудня 2017 та до досягнення дитиною повноліття.

Судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Кам`янсько-Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), та на час розгляду справи виконується за місцем роботи відповідача приватним підприємцем ОСОБА_5 .

Згідно розрахунку ДВС заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 станом на грудень 2020 року складала48114,40 грн..

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо)

Відповідно до ч. 2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17).

Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Як свідчить надана позивачем копія медичного висновку №20 від 18 грудня 2020 року КНП «Кам`янсько-Дніпровська ЦРЛ» Кам`янсько-Дніпровської районної рази Запорізької області ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 має захворювання дитячій аутизм соціальна дезадаптація ЗН мови гіперкінетичний синдром, наявне захворювання відповідає розділу Х пункту 3,Переліку медичних показань, та дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08 листопада 2001 р. №454/471/516, висновок дійсний до 05 жовтня 2033 року.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №227, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував у стаціонарі КПК «ОЛЗПД» ЗОР з 16.11.2020 року з діагнозом дитячий аутизм, стійка соціальна дезадаптація, висновок ЛФК (634) згідно наказу ТОЗ України 3454 ВІД 08.11.2001 Р., розділ Х п.3 пп 3.5. код захворювання (84), користується правом одержання соціальної допомоги на дітей-інвалідів строком до 18 років (до 05.10.2033 р.). Лікувальні і трудові рекомендації, медична реабілітація: огляд дитини дільничним психіатром відповідно до групи диспансерного нагляду; амбулаторні курси лікування згідно з психічним станом; стаціонарне лікування при необхідності; санаторні курси лікування при необхідності; психологічна та логопедична ( та ін. при необхідності) корекція стану; перебування у дитячому закладі згідно з рішенням ІРЦ, поведінкова терапія. Реабілітаційні заходи та їх реалізація: психіатрична допомога обсяг амбулаторно за необхідності дільничний психіатр КНП «ОКЗ НПД» та ін., стаціонарний за необхідності КНП «ОДЗПД» ЗОР. Реабілітаційний потенціал середній.

Згідно індивідуальної програми реабілітації дитини інваліда №20 від 10.03.2021 року (форма індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів) виданого КНП «Кам`янсько-дніпровська міська лікарня» КДМР ЗО, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом з дитинства, програма реабілітації складена уперше, клініко-функціональний діагноз та код МКХ-10: дитячий аутизм, соціальна дезадаптація, супутнє захворювання (код за МКХ-10) F-84, має потребу протягом лії ІПР у: санаторно-курортному лікуванні, медичному спостереженні, психолого-педагогічної діагностики, психологічної та педагогічної корекції, освітніх послуг вчителі-логопеді, вчителя реабілітолага, інклюзивне навчання, лікувальному масажі, лікувальній фізкультурі ЗОЦСРДІ.

Відповідно до копії епікризу 15.04.2021 року №84/1 КНП «Обласний заклад з навчання психіатричної допомоги та реабілітації» ЗОР, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 15.03.2021 р. по 15.04.2021 р. знаходився у стаціонарі денного перебування з діагнозом: дитячий аутизм, стійка соціальна дезадаптація. Рекомендовано: постійний корекційно-абілітаційний супровід, спостереження дитячого психіатра.

Копія консультативного висновку педіатра від 29.10.2020 року свідчить, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рекомендовано АДРЕСА_1 , доплер сосудів головного мозку.

Згідно копії консультативного висновку дитячого психіатра від 19.10.2020 року - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 потребує АВА-терапії, навчання в родині, перебування в інклюзивній групі дитячого садка, стати на чергу для вступу в дошкільний психоневрологічний центр санаторного типу м. Запоріжжя.

В матеріалах справи наявні чеки про оплату позивачем лікувальних препаратів та досліджень на дитину.

Таким чином, докази, подані позивачем в обґрунтування суми коштів заявленої як додаткові витрати на спільного сина, вказують на наявність у спільного сина сторін постійного захворювання, ОСОБА_6 є інвалідом з дитинства, що підтверджується висновком МСЕК, який дійсний до 05.10.2033 року. Позивач довела суду, що нею було проведено детальне обстеження дитини, в результаті чого ОСОБА_3 було встановлено діагноз дитячий аутизм, соціальна дезадаптація, ЗН мови, гіперкінетичний синдром. З урахуванням встановленого, а саме того, що син сторін тяжко хворіє, за рекомендаціями лікарів позивачем придбавалися ліки для його лікування та проводилися відповідні обстеження та аналізи, що підтверджено належними та допустимими доказами, суд вважає, що вказані витрати позивача були викликані особливими обставинами, а лікування дитини інваліда з відповідним діагнозом потребує і подальшого його лікування, що є додатковими витратами на дитину в розумінні статті 185 СК України.

Доводи позивача пов`язані з орендою житла, необхідністю оплати комунальних послуг, видатків на сплату ЄСВ за здійснення підприємницької діяльності, не пов`язані з додатковими витратами та не є додатковими витратами на дитину.

Крім того, доводи позивачки щодо збільшення матеріальних витрат у зв`язку з потребою їх спільного сина більшого догляду, а саме придбання продуктів харчування не є додатковими витратами, в розумінні ст. 185 СК України, а входять до складу аліментних платежів, які він сплачує щомісячно.

Судом встановлено, що відповідач є працездатним та працевлаштованим, інших дітей не має, на його утриманні ніхто не перебуває.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положення ст.185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

При цьому, слід вказати, що лікування та утримання дитини інваліда з діагнозом дитячий аутизм, соціальна дезадаптація, ЗН мови, гіперкінетичний синдром (до 05.10.2033 року) відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат, в даному випадку з батька, на утримання дитини. Вказані витрати, у зв`язку з стійким захворюванням, не пов`язані з повсякденними побутовими витратами на дитину.

Лікування та оздоровлення дитини є особливими обставинами, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків.

В матеріалах справинаявні докази необхідності лікування сина сторін.

В зв`язку з наведеним, позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на дитину в сумі 2 000 грн. щомісячно, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі ст. 4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, Керуючись ст. 180, 185 СК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити.

Стягнутиз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати в сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з дні звернення до суду з позовом - 28.11.2020 року, і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Інформація про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3

Суддя: В. В. Васильченко