Справа № 338/29/21
Провадження № 22-ц/4808/892/21
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А.
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

14 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,

ознайомившись із апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Богородчанського районного суду від 10 лютого 2021 року під головуванням судді Шишка О.А. у смт Богородчани у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Заочним рішеннямБогородчанського районного суду від 10 лютого 2021 року задоволено частково позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 01.03.2018 року, станом на 12.11.2020 року в розмірі 13 022,75 грн, а також 2 102 грн судового збору.

Відмовлено в задоволенні позову про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 3 169,20 грн.

На зазначене рішення суду представник АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга подана 26 квітня 2021 року, тобто з пропуском установленого статтею 354 ЦПК України строку, і апелянтом заявлено клопотання про поновлення цього строку.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивоване тим, що оскаржуване рішення суду представником апелянта отримано 25 березня 2021 року. Однак в матеріалах справи міститься відповідна відмітка про отримання представником апелянта 24 березня 2021 року оскаржуваного рішення та виконавчого листа.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 травня 2021 року апеляційна скарга залишена без руху з підстав, що зазначені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду не дають підстав для висновку про пропуск такого з поважних причин. Апелянту надано строк десять днів з дня отримання копії ухвали для виправлення зазначених недоліків із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду з долученням належних та допустимих доказів.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за номером 210, копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянт отримав 25 травня 2021 року, однак по цей час апелянт не звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших підстав для такого поновлення строку з долученням належних та допустимих доказів.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно ч. 6, 7, ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день вручення судового рішення під розписку.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Згідно п. 4 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції (за наявності).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Апеляційний суд зазначає, що процесуальний строк апеляційного оскарження, встановлений ЦПК України, забезпечує оперативність цивільного судочинства, є дисциплінуючим фактором регламентації процесуальних дій учасників справи, спрямований на не зловживання процесуальними правами.

Наведені представником апелянта причини пропуску строку на апеляційне оскарження не дають підстав для висновку про пропуск такого з поважних причин. Вимог ухвали апеляційного суду від 17 травня 2021 року у визначений судом строк апелянтом фактично не виконано, тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 185, 357, 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Богородчанського районного суду від 10 лютого 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такої ухвали.

Суддя-доповідач І.В. Бойчук

Судді: В.Д. Фединяк

В.А. Девляшевський