Справа № 219/1392/21
Провадження № 2/219/1367/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

8 червня 2021 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді- Худіної О.О.

за участю секретаря судового засідання Курилової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Гостренко Серафима Данилівна до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кудінової Олександри Андріївни про зняття арешту з нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гостренко Серафима Данилівна звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з нерухомого майна.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що позивач згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 23.02.2000 року - є власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №55762850 від 17.12.2020 року, виданого позивачу державним реєстратором прав на нерухоме майно Будко Юлією Герасимівною Бахмутської міської ради Донецької області, позивачу було відмовлено у державної реєстрації вказаної нерухомості через наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна письмових відомостей щодо наявності обтяження №2361401, вчиненого 07.09.2005 року реєстратором: приватним нотаріусом Кудіновою O.A. на підставі ухвали б/н Артемівського міського суду. Позивачу невідоме за яких підстав накладено арешт на майно, яке належить йому на праві приватної власності з 23.02.2000 року. За захистом своїх прав він звернувся письмово 05.01.2021 року через свого представника ОСОБА_2 до відповідача,але відповідь так і не отримав. Крім цього, позивач звернувся в січні 2021 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області щодо отримання ухвали Артемівського міськрайсуду Донецької області від 07.09.2005 року, що стала підставою обтяження і отримав від суду відповідь № 01-20/543/21 20.01.2021 року про те, що згідно реєстрації алфавітних показників суду будь яких цивільних справ відносно позивача в 2005 році суд не розглядав. Наразі Донецький обласний державний нотаріальний архів на своєму офіційному сайті розповсюдив інформацію стосовно того, що станом на 01.01.2021 року в списку приватних нотаріусів, документи які залишилися в приміщенні нотаріального архіву в м. Донецьку,є приватний нотаріус Кудінова O.A. Артемівський РНО , де документи за 2001-2007 рік знаходяться в теперішній час на території, яка визначена територією непідконтрольною Україні. У позивача відсутня можливість отримати будь яку письмову інформацію стосовно вказаного обтяження і ця обставина суттєво порушує його законні права, у зв`язку з вище наведеним у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою.

Представник позивача ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача ОСОБА_1 , підтримала позовні вимоги.

Відповідач - приватний нотаріус КМНО Кудінова Олександра Андріївна в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена шляхом опублікування оголошення про виклик в судове засідання на сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області. Причини неявки суду не повідомила. Відзив або заперечення на позов не подала.

Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачем є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

Відповідно до договору купівлі продажу жилого будинку від 23 лютого 2000 року ОСОБА_3 продала ОСОБА_1 жилий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Згідно з рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 55762850 від 17.12.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації права власності на приватний житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 оскільки згідно ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області зареєстровано обтяження на нерухоме майно на вищезазначений будинок (а.с.5).

Відповідно до відповіді, яку надав Голова Артемівського міськрайонного суду Донецької області Дубовик Р.Є. згідно реєстрації алфавітних показників суду будь яких цивільних справ відносно ОСОБА_1 в 2005 році суд не розглядав (а.с.15).

Відповідно ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерстваюстиції Українивід 22.02.2012р.№ 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

На момент вчинення нотаріусом нотаріальної дії, щодо накладення заборони на відчуження вищезазначеного майна діяв наказ Міністерства юстиції України в редакції 2004 року від 03.03.2004 року №20/5. Відповідно до ч.2 п. 9 інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого

майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що

підлягають державній реєстрації;

Відповідно до розділу 26 п. 250 Нотаріус за місцем розташування житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна

та земельної ділянки, а також за місцем державної реєстрації

транспортного засобу або за місцезнаходженням однієї із сторін

правочину накладає заборону щодо відчуження цього майна (майнових

прав на нерухоме майно), п. 8 у всіх інших випадках, передбачених законом.

Згідно з розділом 26 п. 251 накладання заборони щодо відчуження провадиться шляхом вчинення напису про це на повідомленні банку, іншої юридичної

особи про видачу позики (кредиту) на будівництво, капітальний

ремонт чи купівлю житлового будинку, квартири. Один примірник

повідомлення з написом нотаріуса про накладення заборони щодо

відчуження видається представнику відповідного банку чи іншої

юридичної особи, що видала позику (кредит), а другий залишається у

справах нотаріуса.

Відповідно до розділу 26 п. 252 накладання заборони щодо відчуження реєструється нотаріусами в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та реєстрі

для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а

також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами,

і реєстрації зняття таких заборон та арештів. У реєстрі для

реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а

також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами,

і реєстрації зняття таких заборон та арештів також реєструються

повідомлення судів і слідчих органів, органів державної податкової

служби про накладення арешту на нерухоме майно (майнові права),

транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації. Про

накладені заборони щодо відчуження та арешти робиться запис в

Алфавітній книзі обліку реєстрації заборон відчуження нерухомого

та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно

судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та

арештів. Накладені заборони щодо відчуження підлягають обов`язковій

реєстрації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів

нерухомого майна згідно з Положенням про Єдиний реєстр заборон

відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом

Міністерства юстиції України від 9 червня 1999 року N 31/5

( z0364-99 ), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України

10 червня 1999 року за N 364/3657 (зі змінами), чи в Державному

реєстрі обтяжень рухомого майна відповідно до Порядку ведення

Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого

постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2004 року N 830

( 830-2004-п ).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Приписами ст.316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.ст. 317, 328ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

У листі від 01.04.2014 р. «Аналіз практики застосування судами ст.16 Цивільного кодексу України» Верховний суд України вказав, що, надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 статті 30 ЦПК України передбачено, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Відповідно до п.2 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року №6 в редакції від З0 червня 1978 року №5, правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, вимоги особи, що грунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову та зняття заборони з майна.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263 -265, 268 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Гостренко Серафима Данилівна до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кудінової Олександри Андріївни про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна з об`єкта обтяження: житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер обтяження: 2361401, реєстратор Приватний нотаріус Кудінова О.А., який був накладений на підставі ухвали б/н Артемівського міського суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя О.О.Худіна