УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.

за участю секретаря Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , поданою від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні, заінтересована особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),

встановила:

Заявник звернувся до суду із вказаною скаргою, посилаючись на те, що 22.02.2008 року заявник та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №2106/0208/45-011, відповідно до умов якого йому було надано 52000 доларів США строком до 22.11.2037 року. Для забезпечення зобов`язань за кредитним договором 22.02.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» було укладено іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку було надано належне позивачу нерухоме майно двокімнатна житлова квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 28,6 кв.м., загальною площею 49,6 кв.м. Правонаступником ВАТ «Сведбанк» є ПАТ «Сведбанк». 22.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі і за договорами, укладеними з позивачем. 01.06.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру. 30.09.2013 року державний виконавець Відділу Дніпровського районного управління юстиції Василенко Д.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №39975496 по примусовому виконанню виконавчого напису №1234 від 01.06.2013 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В., про стягнення з ОСОБА_2 (боржник) на корись ПАТ «Дельта Банк» (стягувач) боргу в розмірі 509 173,44 грн., а також постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. 22.09.2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати виконавчий напис №1234, вчинений 01.06.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Комсомольського районного суду м.Херсона від 07.11.2014 року зупинено стягнення на підставі зазначеного виконавчого напису. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 20.01.2015 року по справі №667/7950/14-ц у задоволенні позову відмовлено, скасоване накладене ухвалою Комсомольського районного суду м.Херсона від 07.11.2014 року зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №1234 від 01.06.2013 року, що здійснюється в рамках виконавчого провадження. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 22.04.2015 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. від 01.06.2013 року, зареєстрований у реєстрі за №1234, про звернення стягнення на нерухоме майно житлову двокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 , житловою площею 28,6 кв.м., загальною площею 49,6 кв.м., відповідно до якого відкрито виконавче провадження №39975496. Постановою державного виконавця Василенка Д.В. від 13.02.2014 року матеріали виконавчого провадження №39975496 було передано до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області, старший державний виконавець якого Кондратюк С.С. 19.02.2014 року виніс постанову про його прийняття до виконання. Постановою від 06.02.2015 року державний виконавець Кондратюк С.С. повернув стягувачу виконавчий лист з підстав, передбачених п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, без скасування накладеного арешту. 23.10.2020 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Мусулевський А.А., звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про зняття арешту з майна квартири ОСОБА_2 . В обґрунтування заяви про зняття арешту заявник зазначив, що накладений у виконавчому провадженні №39975496 арешт на все нерухоме майно боржника підлягає зняттю у зв`язку із тим, що виконавче провадження завершено, а виконавчий документ, який апеляційним судом визнано таким, що не підлягає виконанню, повернуто стягувачу. У відповідь на заяву про зняття арешту з відділом примусового виконання рішень надано лист, зі змісту якого вбачається, що виконавче провадження №39975496 закінчене на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та знищене, однак у зв`язку із тим, що, на думку державного виконавця, норми діючого на той час закону не містили підстав для зняття арешту при закінченні виконавчого провадження, у зняття арешту з квартири відмовлено, з посиланням можливості зняття арешту з майна у порядку, передбаченому ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження». В даному випадку державним виконавцем не дотримано вимог ст.50 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, на даний час, діє арешт в межах завершеного 06.02.2015 року та знищеного виконавчого провадження в інтересах стягувача, який не звертався за повторним виконанням виконавчого документа, який до того ж визнаний таким, що не підлягає виконанню, що у будь-якому разі виключає можливість його повторного пред`явлення. Враховуючи зазначене, на думку заявника, на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування арешту та обмеження щодо розпорядження майном ОСОБА_2 , оскільки виконавче провадження, в межах якого накладалася заборона, знищене, а виконавчий документ визнаний таким, що не підлягає виконанню за рішенням суду. У зв`язку з викладеним, заявник просив визнати протиправною бездіяльність посадової особи Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо залишення арешту на майно ОСОБА_2 та невжиття заходів його скасування; зобов`язати уповноважену особу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вжити заходів щодо усунення порушень при завершені виконавчого провадження №39975496 шляхом зняття арешту з всього нерухомого майна ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 ), та скасування заборони його відчуження, накладені постановою старшого державного виконавця Василенко Д.В. відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні від 30.09.2013 року у виконавчому провадження №39975496, з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. від 01.06.2013 року, зареєстрований у реєстрі за №1234.

Ухвалою суду від 18.11.2020 року прийнято до розгляду скаргу.

Представник заінтересованої особи надав до суду відзив на скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі. Відділ вважає скаргу безпідставною, необґрунтованою та такою, яка задоволенню не підлягає. У зв`язку з тим, що виконавче провадження №39975496 було відкрито не з виконання судового рішення, а з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №1234 від 01.06.2013 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В., враховуючи ст.447 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», оскарження дій або бездіяльності сторонами виконавчого провадження здійснюється до відповідного адміністративного суду, та скарга ОСОБА_2 не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, що є підставою для відмови у відкриття провадження у справі згідно ст.186 ЦПК України. Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження у ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області зареєстрованого ВП №9975496 з примусового виконання виконавчого напису від 01.06.2013 року №1234, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда І.І., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта-банк» боргу у сумі 509173,44 грн., яке 06.02.2015 року закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Наслідки завершення виконавчого провадження з зазначеної норми не містили підстав для зняття арешту з майна боржника. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

09.02.2021 року представник заявника надав до суду заяву про уточнення вимог за скаргою, в якій просив залишити без розгляду вимогу про визнання протиправною бездіяльність посадової особи Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо залишення арешту на майно ОСОБА_2 та невжиття заходів його скасування; ухвалити судове рішення, яким зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_2 та скасувати заборону його відчуження, накладені постановою старшого державного виконавця Василенко Д.В. відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управленні юстиції у м.Херсоні від 30.09.2013 року у виконавчому провадження №39975496, з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. від 01.06.2013 року, зареєстрований у реєстрі за №1234, а також вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження за №3146657.

Ухвалою суду від 10.02.2021 року залишено без розгляду вимоги ОСОБА_1 , який звернувся від імені та в інтересах ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльність посадової особи Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо залишення арешту на майно ОСОБА_2 та невжиття заходів його скасування.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав просив їх задовольнити.

Заявник в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановлений законом порядку.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні покладався на розсуд суду. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 30.09.2013 року відкрито виконавче провадження №39975496 щодо виконання виконавчого напису №1234, виданого 01.06.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» у сумі 509173,44 грн.

30.09.2013 року державний виконавець Відділу Дніпровського районного управління юстиції Василенко Д.В. виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, якою накладено арешт на все майно в межах суми боргу, що належить боржнику ОСОБА_2 , та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_2 .

Постановою державного виконавця Василенка Д.В. від 13.02.2014 року матеріали виконавчого провадження №39975496 було передано до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області, старший державний виконавець якого Кондратюк С.С.

19.02.2014 року виніс постанову про його прийняття до виконання.

Постановою від 06.02.2015 року державний виконавець Кондратюк С.С. повернув стягувачу виконавчий лист з підстав, передбачених п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, без скасування накладеного арешту.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 22.04.2015 року рішення Комсомольского районного суду м.Херсона від 20.01.2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. від 01.06.2013 року, зареєстрований у реєстрі за №1234, про звернення стягнення на нерухоме майно житлову двокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 , житловою площею 28,6 кв.м., загальною площею 49,6 кв.м., відповідно до якого відкрито виконавче провадження №39975496.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №225098991 від 22.09.2020 року вбачається, що на майно ОСОБА_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_3 накладено арешт.

Згідно листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 03.11.2020 року №24879/Білий щодо звернення боржника щодо зняття арешту повідомлено, що виконавче провадження №39975496з примусового виконання виконавчого напису від 01.06.2013 року №1234, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда І.І., про стягнення з ОСОБА_2 на корись ПАТ «Дельта Банк» боргу у сумі 509173,44 грн., яке 06.02.2010 року закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Наслідки завершення виконавчого провадження з зазначеної норми не містили підстав для заняття арешту з майна боржника. Виконавче провадження у зв`язку із закінченням трирічного терміну зберігання знищено.

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

В даному випадку із вищенаведених правових підстав зняття арешту не дає підстав державному виконавцеві винести постанову про зняття арешту з майна боржника у випадку визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим, у даному випадку не зняття арешту, підстави існування якого відсутні, порушує права ОСОБА_2 , як власника майна.

Також, згідно з ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 2 ст.321 ЦК передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч.1 ст.258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів. Зокрема, пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів судом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, закон визначає ефективний та належний спосіб захисту порушеного права та інтересу особи - боржника внаслідок наявності обтяжень, накладених державним виконавцем на його майно в межах виконавчого провадження - оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Заявник зазначає, що обтяження накладено державним виконавцем в межах виконавчого провадження, де він був боржником.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року по справі №554/7908/17-ц (61-4357св19).

Відповідно до ст.452 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Отже, у даній справі не виключається можливість застосування до спірних правовідносин положень ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» та захисту порушеного права заявника у спосіб зняття арешту на підставі ухвали суду.

Враховуючи всі обставини даної справи, суд вважає, що вказаний арешт перешкоджає заявнику у повному обсязі реалізувати своє право щодо користування та розпорядження своїм майном, а тому вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.260, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 , поданою від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні, заінтересована особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) задовольнити.

Зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 ) та скасувати заборону його відчуження, накладені постановою старшого державного виконавця Василенко Д.В. відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управленні юстиції у м.Херсоні від 30.09.2013 року у виконавчому провадження №39975496, з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. від 01.06.2013 року, зареєстрований у реєстрі за №1234, а також вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження за №3146657.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст.355 ЦПК України.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: С.І.Майдан