РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.

(Справа № 285/2241/21, провадження у справі № 2/0285/638/21)

розглянув у судовому засіданні у спрощеному порядку цивільну справуза позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість за договором про надання банківських послуг Monobank від 22.10.2019 року у розмірі 22 637,77 грн. станом на 22.12.2020 р.

В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 29 листопада 2017 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримава кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточних рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Банк свої зобов`язання з Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Загальний розмір заборгованості відповідача перед банком за Договором станом на 22.12.2020 становить 22 637,77 грн, в тому числі: 11437,05,70 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 11200 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи знаходиться його заява про розгляд справи за його відсутності. Також вказав, що у випадку неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги визнає частково.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Встановлено, що 29.11.2017 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим цього ж числа підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (а.с.8)

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. На підставі договору відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_1 .

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач не належним чином виконував взяті на себе за вищезазначеним договором про надання банківських послуги кредитні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 22.12.2020 становить тановить 22 637,77 грн, в тому числі: 11437,05,70 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 11200 грн. заборгованість за пенею та комісією.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ «Універсал Банк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши анкету-заяву разом з Умовами, Тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту.

Проте, наданий позивачем Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами, Тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту. Надані банком Умови, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16 посилання на внутрішні документи банка (правила, положення і т. д.), які не були підписані позичальником як додаток до договору і які містять умови надання, користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки не можливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник, при отриманні банківської карти.

Умови, Тарифами, таблиця обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, на які посилається позивач як на складову договору банківських послуг, укладеного 29 листопада 2017 року з відповідачем, не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід`ємності від заяви позичальника.

У Анкеті-заяві від 29 листопада 2017 року підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відсоткової ставки, відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

А відтак, суд не вбачає підстав для стягнення комісійних та неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Щодо позовних вимог про стягнення залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), то в цій частині вони підлягають задоволенню, оскільки з розрахунку заборгованості, який знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що відповідачем в період з 12.01.2018 по 22.12.2020 було використано наданих банком коштів на суму 11 437,05 грн. (а.с.6,7)

Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати з врахуванням часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ідентифікаційний код юридичної особи 21133352) заборгованість за договором про надання банківських послуг Monobank від 29.11.2017 року у розмірі 11 437 (одинадцять тисяч чотириста тридцять сім) грн. 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» документально підтверджені судові витрати у розмірі 1146 (одна тисяча сто сорок шість) грн. 80 коп.

В задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за пенею та комісійними відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів відповідачем не подано заяву про перегляд заочного рішення або позивачем апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд.

Повне судове рішення складено 03.06.2021 року.

Головуючий