Справа № 369/1087/21
Провадження №4-с/369/58/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

секретаря Мазурик Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТІ», в особі арбітражного керуючого Янчука О.М., заінтересовані особи: відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на дії державного виконавця та про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року скаржник ТОВ «ІНФІНІТІ», в особі арбітражного керуючого Янчука О.М., звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку ст. ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». В обґрунтування скарги вказував, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.05.2020 у справі №2-3883/12 задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» про заміну сторони у виконавчому провадженні №59925763. При цьому, ухвалою господарського суду Київської області від 18.07.2012 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «ІНФІНІТІ» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.04.2014 року затверджено реєстр вимог кредиторів боржника ТОВ «ІНФІНІТІ». Скаржник зазначає, що задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство, при цьому забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, в тому числі і на предмет застави. Таким чином, державний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу. Крім цього, виконавець допустив порушення вимог ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки повинен був зупинити вчинення виконавчих дій у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство. А тому, просив суд: визнати незаконним дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області ЦМУМЮ (м. Київ) Подольського А.А.; скасувати постанову про заміну сторони виконавчого провадження №59925763 та зобов`язати відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області ЦМУМЮ (м. Київ) зупинити виконавче провадження №59925763.

У судове засідання 30.03.2021 представник ТОВ «Інфініті», в особі арбітражного керуючого Янчука О.М., не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи не надсилав.

Представник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в судове засідання 30.03.2021 не з`явився. Про час та місце розгляду скарги повідомлений. Клопотання про відкладення розгляду справи не надсилав. На виконання ухвали суду від 01.02.2021 року було 19.03.2021 року надано матеріали виконавчого провадження №59925763.

Представник заінтересованої особи ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» в судове засідання 30.03.2021 не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи не надсилав.

Оскільки, відповідно до ч. 2ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд вважає за можливе розглянути скаргу за їх відсутності.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, повно і всебічно вивчивши матеріали справи, вважає що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

В силу вимог ч. 1ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2014 року у справі №2-3882/12 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0925/01 від 25 вересня 2009 року у розмірі 38 616 319,99 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельні ділянки, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Інфініті», цільове призначення яких: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Крюківщинська сільська рада: площею 1,7674 га, кадастровий номер :02:002:0017; площею 1,7198 га, кадастровий номер :02:002:0014; площею 1,8395 га, кадастровий номер :02:002:0086. Визначено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Початкову ціну предмету іпотеки встановити в розмірі ринкової вартості на підставі оцінки, проведеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2017 року замінено стягувача ТОВ ВКФ «Інвестгруп» на ПАТ КБ «Актив-Банк» у виконавчому провадженні по виконанню судового рішення у цивільній справі за №2-3882/12 за позовом ТОВ Виробничо-комерційної фірми «Інвестгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Інфініті» про стягнення заборгованості, звернення стягнення, відшкодування збитків.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2018 року заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання задоволено. Поновлено строк пред`явлення виконавчих листів у справі № 2-3882/12 з примусового виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 02 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження №59925763 про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельні ділянки, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Інфініті», цільове призначення яких: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Крюківщинська сільська рада: площею 1,7674 га, кадастровий номер :02:002:0017; площею 1,7198 га, кадастровий номер :02:002:0014; площею 1,8395 га, кадастровий номер :02:002:0086 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0925/01 від 25 вересня 2009 року у розмірі 38 616 319,99 грн.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ у Київській області Подольського А.А. від 02.09.2019 року відкрито виконавче провадження №59925763 щодо виконання виконавчого листа №2-3882/12 від 23.07.2018 року про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельні ділянки, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Інфініті», цільове призначення яких: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Крюківщинська сільська рада: площею 1,7674 га, кадастровий номер :02:002:0017; площею 1,7198 га, кадастровий номер :02:002:0014; площею 1,8395 га, кадастровий номер :02:002:0086 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0925/01 від 25 вересня 2009 року у розмірі 38 616 319,99 грн.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ у Київській області Подольського А.А. від 02.09.2019 року здійснено заміну сторони виконавчого провадження у ВП №59925763 та замінено стягувача ПАТ КБ «Актив-Банк» на нового стягувача, ТОВ «Фінансова компанія «Поліс». Копію постанови була направлена сторонам.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, яка регламентує право на звернення до суду за захистом, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з п. а) ч. 1 ст. 449ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 449ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Вказані норми повністю кореспондуються з ч. 1 ст. 127 ЦПК України, відповідно до якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, надані до суду документи свідчать, що скаржник дізнався про оскаржувану постанову 26.01.2021 року. І в цей же день звернувся до суду із даною скаргою, тобто в межах строків передбачених ч.1 ст. 449 ЦПК України, тому строк поновленню не підлягає оскільки не є пропущеним.

Що стосується змісту вимог, то суд зазначає наступне.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Судом встановлено, що державний виконавець відкрив виконавче провадження в межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч.1,2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Підставою для відкриття провадження була заява ПАТ «Комерційний банк «АКТИВ БАНК» від 20.08.2019 року про примусове виконання виконавчого листа по справі №2-3882/12, згідно якого ПАТ «Комерційний банк «АКТИВ БАНК» був стягувачем.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Після цього, в рамках виконавчого провадження державним виконавцем на підставі ухвали суду було здійснено заміну сторони у виконавчому провадженні, оскільки рішення суду, які набрали законної сили є обов`язковими до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 1 і 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Виходячи зі змісту ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», з урахуванням положень ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на?момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувана. Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із ЗУ «Про виконавче провадження».

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах від 9 жовтня 2019 року № 711/10368/2012 та від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувана відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження». Також треба зауважити, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не є предметом дослідження при розгляді заяви про заміну сторони. При розгляді аналогічної заяви у справі № 711/10368/2012 Верховний Суд України у постанові від 9 жовтня 2019 року зазначив, що сплив строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання не позбавляє права стягувана на його заміну у зобов`язаннях.

Відповідно доч.5ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №489/20802, у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Зважаючи на викладене, звернення з заявою про заміну сторони - це не лише обов`язковість вимог закону, але і гарантія своєчасного, повного, реального виконання виконавчого документу.

На підставі викладеного аналізу, суд дійшов висновку, що державний виконавець дотримався вимог закону та правомірно відкрив виконавче провадження ВП №59925763 та правомірно здійснив заміну сторони у даному виконавчому провадженні, а тому підстав для скасування постанови про заміну сторони у виконавчому провадженні від 12.01.2021 року відсутні.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що державний виконавець був зобов`язаний винести постанову про заміну сторони виконавчого провадження після отримання ним відповідної ухвали суду та заяви повноважної особи.

Отже, судом встановлено, що державний виконавець невідкладно здійснив належні йому виконавчі дії, тому підстави для скасування постанови від 12.01.2021 року відсутні.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що матеріалами скарги не встановлено, а заявником не доведено, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням закону, а тому скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

За приписами ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Так, дійсно, частиною 3 статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж.

Тобто, спеціальним законом, який регулює діяльність приватних та державних виконавців, передбачено, що єдиним винятком, коли виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій, є перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

В той же час, судом встановлено, що у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № Б3/081-12/24 за заявою ТОВ «Виробничо-комерційна фірма Інвестгруп», яке є правонаступником ПАТ «Банк перший», про банкрутство ТОВ «Інфініті» (), яка порушена ухвалою від 18.07.2012 р. (суддя Лопатін А.В.) за редакцією Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», чинною до 19.01.2013 р.

Станом на сьогодні триває процедура розпорядження майном боржника ТОВ «Інфініті», повноваження розпорядника майна та керівника боржника виконує арбітражний керуючий Янчук Олександр Миколайович, призначений ухвалою господарського суду Київської області від 22.01.2020 р.

Враховуючи викладене, державний виконавець відповідно до приписів частини 2 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» мав зупинити вчинення виконавчих дій з моменту набрання ухвалою законної сили, проте постанова про зупинення вчинення виконавчих дій до цього часу не винесена.

Матеріали виконавчого провадження не містять доказів наявності повідомлення державного виконавця про наявність підстав для зупинення провадження або отримання ним ухвали господарського суду Київської області перебуває справа № Б3/081-12/24 від 18.07.2012 року про порушення провадження про банкрутство.

Разом з цим суд відзначає, що оголошення про порушення справи про банкрутство боржника було оприлюднено на офіційному веб-сайті судової влади 18.07.2012 року, містить ідентифікуючу інформацію про боржника та відомості про справу і судове рішення, на підставі якого здійснено офіційне оприлюднення повідомлення. Ухвала суду, на підставі якої було оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство, є загальнодоступною для ознайомлення на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень у відповідності до Закону України «Про доступ до судових рішень».

З урахуванням викладеного, державний виконавець в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не зупинив виконавче провадження №59925763, що є підставою для задоволення скарги в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця в частині не винесення постанови про зупинення виконавчого провадження та зобов`язання зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №59925763.

З урахуванням зазначеного, керуючись ст. ст.18,50 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі ст. ст. 260, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТІ», в особі арбітражного керуючого Янчука О.М., заінтересовані особи: відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на дії державного виконавця та про зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ у Київській області Подольського А.А. щодо не винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 59925763.

Зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ у Київській області Подольського А.А зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 59925763, шляхом винесення відповідної постанови.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Дубас