Справа № 523/6344/21
Провадження №2/523/3386/21
У Х В А Л А

"16" червня 2021 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

за участі секретаря Сирф Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Слободяник О.І.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Слободяник О.І. про забезпечення доказів, по цивільній справі № 523/6344/21, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.05.2021 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

11.06.2021 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Слободяник О.С. про забезпечення доказів, якою заявник просить:

- зобов`язати ОСОБА_2 надати доступ та не чинити перешкоди органу примусового виконання рішень (державному чи приватному виконавцю) в описі спадкового майна ОСОБА_3 (як нерухомого так і рухомого, що розміщено на відповідних земельних ділянках та/або у приміщеннях) щодо перелічених у позовній заяві об`єктів нерухомого майна;

- зобов`язати ОСОБА_2 надати суду повні та достовірні відомості про суб`єктів господарської діяльності, з якими укладені договори стосовно перелічених у позовній заяві об`єктів нерухомого майна, та зобов`язати ОСОБА_2 надати суду засвідчені копії цих договорів.

Заява обґрунтована тим, що внаслідок самоуправних дій відповідача, об`єкти спадкового майна, належні в рівній частині спадкоємцям позивачу та відповідачу, використовуються одноосібно відповідачем, на порушення прав позивача. Як зазначає представник заявника, спадкові нерухомі об`єкти становлять цілісний майновий комплекс базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та розташовані на єдиній земельній ділянці. База відпочинку є діючою, приймає відвідувачів. Наразі, відповідач повністю позбавив позивачку доступу до приміщень, які входять до спадкової маси, самоуправно встановив над спадковим майном одноосібний контроль, використовує частку спадкового майна ОСОБА_1 з метою отримання власних прибутків. Такі протиправні дії, як зазначає адвокат Слободяник О.І., на даний час вже створили реальну загрозу втрати, відчуження, пошкодження спадкового майна ОСОБА_3 . Представник заявника посилається на факти протиправного втручання у майнові права позивачки, факти пошкодження майна, яке входить до спадкової маси, захоплення приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який на протязі багатьох років правомірно та відкрито використовувала ОСОБА_1 . Також зазначає, що до спадкової маси увійшло коштовне рухоме майно, яке є внутрішнім наповненням бази відпочинку, а опис цього майна органом примусового виконання рішень є єдиним законним шляхом встановити його точний склад та забезпечити схоронність. Складений виконавцем акт опису спадкового майна, на думку заявника, слугуватиме належним письмовим доказом по справі.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Слободяник О.І., з`явившись до судового засідання, підтримав заяву про забезпечення доказів у повному обсязі, просив її задовольнити, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві про забезпечення доказів. Також додав, що доказом, який він просить суд забезпечить, є акт опису майна, який може бути складений, у разі задоволення судом поданої заяви про забезпечення доказів.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду заяви шляхом телефонограми, з метою дотримання вимог ч.2 ст.118 ЦПК України, відповідно до якої заява про забезпечення доказів розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 118 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Судом здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 1 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши заяву про забезпечення доказів, дослідивши матеріали позову, суд приходить до висновку щодо відмови у її задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Даним вимогам ухвала суду відповідає.

Положеннями ст. 116 ЦПК України, встановлені підстави та порядок забезпечення доказів.

Відповідно до ч.1- 3 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Згідно вимог п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення, потрібні для вирішення справи, але, насамперед, спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність, тощо).

Крім того, основною складовою обґрунтованості заяви про витребування доказів необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.

Аналіз норм права, що регулюють порядок вирішення вказаного питання, дає можливість зробити висновок про те, що задовольняючи заяву про забезпечення доказів, суд має пересвідчитися в тому, що у особи, яка бере участь у справі, є складнощі в отриманні документів, тобто об`єктивної неможливості одержання та подання доказового матеріалу до суду особисто, через обставини, які перешкоджають такому поданню. Ці складнощі можуть мати юридичний та фактичний характер. Складнощі юридичного характеру полягають в тому, що на заваді одержанню та поданню доказу є норма закону забороняючого характеру, яка обмежує доступ особи до потрібної доказової інформації. Фактичні складнощі в одержанні доказів мають місце, коли, незважаючи на вжиті особою заходи, потрібний їй доказ одержати не вдалося.

Крім того, основною складовою обґрунтованості заяви про витребування доказів необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.

Така позиція викладена Верховним Судом в Ухвалі від 02 травня 2019 року у справі № 3д/9901/2/19 при вирішенні питання про забезпечення доказів.

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до суду з заявою про забезпечення доказів, представник заявника просить забезпечити докази двома способами.

Щодо першого способу забезпечення доказів, вимоги зобов`язати ОСОБА_2 надати доступ та не чинити перешкоди органу примусового виконання рішень (державному чи приватному виконавцю) в описі спадкового майна ОСОБА_3 (як нерухомого так і рухомого, що розміщено на відповідних земельних ділянках та/або у приміщеннях) щодо перелічених у позовній заяві об`єктів нерухомого майна, суд вважає за необхідне зазначити, що така вимога фактично є окремою позовною вимогою або вимогою забезпечення позову, а не вимогою забезпечення доказів.

Як встановлено у судовому засіданні, доказом, який необхідно забезпечити, представник заявника вважає акт опису майна, який можна отримати шляхом зобов`язання відповідача надати доступ до спадкового майна. Тобто, такого доказу, який просить забезпечити заявник, фактично на дату розгляду заяви не існує, що апріорі виключає можливість його забезпечення судом.

Поняття доказів надано законодавцем в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Суд вважає, що фактично представник заявника змішує поняття доказів та предмета позову, заявою про забезпечення доказів намагається встановити обсяг майна, що може входити до спадкової маси.

За наведених обставин, гарантування захисту майнових прав позивача, може здійснюватися шляхом вжиття нотаріусом заходів щодо охорони спадкового майна, в порядку ст. 60, 61 Закону України «Про нотаріат», із урахуванням Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29.01.2009, а не шляхом подачі наведеної заяви про забезпечення доказів.

Зокрема, згідно статті 61 Закону України «Про нотаріат», для охорони спадкового майна, нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування провадять опис майна і передають його на зберігання спадкоємцям або іншим особам.

Забезпечувати такий доказ по справі, як акт опису спадкового майна, до фактичного його складання, суд вважає передчасним. Одночасно, матеріали справи не містять доказів створення відповідачем перешкод органу примусового виконання рішень (державному чи приватному виконавцю) в описі спадкового майна ОСОБА_3 .

Також, суд зазначає, що виходячи зі змісту поданої заяви про забезпечення доказів, її заявлено по суті з тих підстав, що майно, яке заявник вважає таким, що підлягає включенню до спадкової маси, знаходиться у володінні відповідача, та він, як власник, може в будь-який час знищити його, зокрема нібито передає в користування третім особам.

Проте, наведена обставина не обґрунтовує наявність підстав для забезпечення доказів, та не є підставою припускати, що засіб доказування, який стосується предмета позову, може бути втрачений тощо.

Доводи представника заявника щодо захоплення приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який на протязі багатьох років правомірно та відкрито використовувала ОСОБА_1 , в підтвердження наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів, не приймаються судом як доказ необхідності забезпечення доказів у спосіб, визначений представником заявника. Наведені доводи не спростовують попередніх висновків суду щодо можливості судом забезпечення саме доказів, за поданою заявою, а не предмета (об`єкта) позову.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 9 жовтня 2019 року по справі №9901/385/19, від 22 серпня 2019 року по справі №9901/385/19 та від 3 липня 2019 року по справі №9901/845/18 тощо.

Щодо другого способу забезпечення доказів, вимоги зобов`язати ОСОБА_2 надати суду повні та достовірні відомості про суб`єктів господарської діяльності, з якими укладені договори стосовно перелічених у позовній заяві об`єктів нерухомого майна, та зобов`язати ОСОБА_2 надати суду засвідчені копії цих договорів, то суд вважає за необхідне зазначити, що дана вимога взагалі не стосується предмета доказування по справі про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Суд вважає, що подана заява про забезпечення доказів орієнтована на поновлення прав позивача на спадкове майно, яке остання вважає порушеним, а не на те, щоб встигнути отримати відповідні докази, які входять до предмета доказування, до настання моменту неможливості їх збирання.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12.06.2009 N 5, докази які збираються або подаються сторонами (показання свідків, письмові чи речові докази), повинні стосуватися суті спору (предмета та підстави позову). Тому, вирішуючи, наприклад, питання про виклик свідків, в усіх випадках слід вимагати від сторін пояснення, які саме обставини можуть бути підтверджені ними (стаття 136 ЦПК). Це ж стосується й вирішення питання про витребування інших доказів (письмових, речових). Докази, які не стосуються справи й предмета доказування (стаття 58 ЦПК), або одержані з порушенням порядку, встановленого законом, або якими не можуть бути підтверджені певні обставини справи (стаття 59 ЦПК), судом не повинні прийматися.

Таким чином, представником заявника не наведено підстав, які дають можливість припускати, що засоби доказування, які стосуються предмета позову, можуть бути втрачені, їх збирання або подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Не зазначено про вжиті ним заходи для отримання доказів самостійно та не надано доказів вжиття таких заходів, причини неможливості самостійного отримання цих доказів або ж відмови у їх наданні, а відтак відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення доказів в порядку ст.116-118 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 116, 260, 261, 263 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Слободяник О.І. про забезпечення доказів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали складено 22.06.2021.

Суддя К.О. Далеко