Провадження №2/265/646/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шевченко О.А.,

при секретарі Шамбелан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Маріупольська міська рада, про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на нерухоме майно в цілому, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_1 на 40/80 частин у спільному майні домоволодіння АДРЕСА_1 , виділення ОСОБА_1 в натурі в цілу частку зазначених частин домолодіння, визнання за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно в цілому, а також присвоєння зазначеному домоволодінню адреси.

На обґрунтування вимог позову зазначено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею 40/80 частини будинку АДРЕСА_1 . Зазначене домоволодіння знаходиться на земельній ділянці Маріупольської міської ради та складається з житлового будинку літ.Б-1, житлового будинку літ.В-1, житлової прибудови літ.В1-1, житлового будинку літ.Г-1, прибудови літ.в-1, житловою площею 64,49 кв.м, загальною площею 132,39 кв.м, сараю літ.Д-1, сараю літ.К-1, сараю літ.Е-1, сараю літ.З-1, сараю літ.П-1, сараю діт.Н-1, літньої кухні літ.И-1, убиральні літ.Ж-1, огорожі №1,2,3. Крім позивачки, власниками зазначеного домоволодіння є відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які спільно володіють іншою частиною будину. НА даний час до приміщень, які належать позивачці, та приміщень відповідачів проведені комунікації, у кожного свій вхід до будинку, спільних у користуванні приміщень - немає. За таких обставин, з метою можливості в повній мірі реалізовував своє право власності на майно, яке перебуває в частковій власності з відповідачами, позивачка просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 27 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 16.03.2021 року у справі призначено судову будівельну експертизу.

Ухвалою від 12.04.2021 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 08.06.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Від представника позивачки, адвоката Калініченко А.В., на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, на позовних вимогах наполягали, не заперечували проти винесення заочного рішення у справі.

Відповідачі в судові засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не надали, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені у встановленому законом порядку.

Від представника Маріупольської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, просили ухвалити рішення з урахуванням висковку судової будівельно-технічної експертизи.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що обидва позови підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 40/80 часток домоволодіння з належними до нього побудовами подвір`я та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частин домоволодіння від 03 червня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Саховою М.А. Зазначене підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №211248709 від 03.06.2020 року.

Відповідно до висновку судового експерта №6 а/с за результатами судової будівельно-технічної від 01.04.2021 року, виділити в натурі в ціле 40/80 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , яка складається з житлового будинку літ.В-1, житлової прибудови літ.В1-1, прибудови літ.в-1, сараю літ.Д-1, сараю літ.К-1, вбиральні літ.Ж-1, підвалу та розташована на земельній ділянці Маріупольської міської ради можливо.

Зміст права власності полягає у праві володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, що визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, за яким право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку , встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

За правилами ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно з частиною 3 вказаної статті у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» передбачено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Також у відповідності до п. 7 зазначеної вище Постанови, в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Верховним Судом України у справі № 6-12цс13 від 03.04.2013 року викладено правову позицію, де зазначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Згідно п.56 постанови Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються, зокрема, договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вказані положення та встановлені обставини, а також з урахуванням надання достатніх належних та допустимих доказів, суд вважає, що позовні вимоги, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи, що позивачами при зверненні до суду з відповідними позовами не заявлено вимоги щодо стягнення з відповідачів судового збору, такі вимоги не були заявлені і під час судового засідання, то суд залишає сплачений ними при зверненні до суду судовий збір, за рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст. 16, 317, 321, 355, 356, 358, 364 ЦК України, ст. ст. 12, 82, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Маріупольська міська рада, про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на нерухоме майно в цілому - задовольнити частково.

Припинити право спільної власності ОСОБА_1 на 40/80 частин у спільному майні домоволодіння АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_1 в натурі цілу частку 40/80 частин будинку АДРЕСА_1 , яка складається з житлового будинку літ.В-1, житлової прибудови літ.В1-1, прибудови літ.в-1, сараю літ.Д-1, сараю літ.К-1, вбиральні літ.Ж-1, підвалу.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок літ.В-1, житлову прибудову літ.В1-1, прибудову літ.в-1, сарай літ.Д-1, сарай літ.К-1, вбиральню літ.Ж-1, підвал, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 .

Суддя О.А.Шевченко