ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/81/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №710/868/20 Категорія: 304090000 Симоненко О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» Слухай Лілії Юріївни на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (далі ТОВ «Веллфін») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовна заява мотивована тим, що 14 червня 2017 року між товариством та відповідачем укладений договір позики № 206925 в електронній формі, відповідно до п. 1.1. якого позикодавець надав позичальникові грошові кошти в сумі 800,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Пунктами 1.3, 1.4 договору встановлено, що позика надається строком на 3 дні, позика має бути повернута згідно графіку розрахунків (додаток до договору) до 17 червня 2017 року, а датою перерахування суми позики на банківський рахунок, указаний позичальником, за домовленістю сторін, вважається дата укладення договору.

ТОВ «Веллфін» умови договору виконало шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача коштів у розмірі 800, 00 грн., що підтверджується повідомленням від 18 травня 2016 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ».

Позивач належним чином умови договору позики не виконав у зв`язку з чим станом на 27 липня 2020 року у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 31 597,08 грн., яка складається з: 716,00 грн. - основна заборгованість за договором позики, 15 440,54 грн. заборгованість по відсоткам та 15 440,54 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Враховуючи зазначене, ТОВ «Веллфін» просило стягнути із ОСОБА_1 на його користь 31 597,08 грн. заборгованості за договором позики.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з його необгрунтованістю.

Судом вказано на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження укладення договору позики згідно п. 1.4 договору позики та п.6.12 Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін», а також норм ч. 2 ст. 640 ЦК України та ч. 2 ст. 1046 ЦК України.

Не погоджуючись з такими рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його до апеляційного суду, вказавши, що дане судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та на підставі висновків, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Основним аргументом апеляційної скарги, окрім вказаних у позовній заяві доводів, є те, що на момент подання позову у позивача була відсутня технічна можливість надання доказів щодо перерахування грошових коштів, 14 червня 2017 року у сумі 800, 00 грн. відповідачу, але в матеріалах справи міститься договір про організацію переказу грошових коштів №ВП -180516-3 від 18 травня 2016 року, а також заповнена заявка ОСОБА_1 , в якій зазначена банківська карта, на яку перераховувалася сума позики. На сьогодні, апелянт має змогу надати повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», що є беззаперечним доказом отримання позики ОСОБА_1 .

Крім того, апелянт вказує, що доказів неотримання грошових коштів відповідачем до суду першої інстанції не надано, а факт перерахування позивачем коштів на рахунок відповідача не спростовано, останнім не заперечувався.

Апелянт зазначає, що відповідач оформив заявку для отримання позики, на підставі якої було укладено договір позики в електронній формі. Порядок укладання договору із застосуванням одноразового ідентифікатора регулюється Правилами надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін», затвердженими Наказом « 2-1 від 27 жовтня 2015 року, які є невід`ємною частино укладеного між сторонами договору, проте вказані Правила взагалі не взяті до уваги місцевим судом при ухваленні оскаржуваного рішення.

Посилаючись на такі доводи, апелянт просить скасувати рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2020 року та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Веллфін» задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, ТОВ «Веллфін» обґрунтовувало свої вимоги тим, що відповідач приєднався до Правил надання грошових коштів у вигляді позики, що розміщені на сайті ТОВ «Веллфін», оформив заявку та отримав грошові кошти у вигляді позики на платіжну картку від позивача, які не повернув у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.11.2019 року ТОВ «Веддфін» зареєстроване як юридична особа 17 серпня 2015 року, ідентифікаційний код юридичної особи 39952398, основний вид економічної діяльності, 64.92 інші види кредитування.

Відповідно до свідоцтва від 27 жовтня 2015 року, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ «Веллфін» зареєстрована як фінансова установа відповідно до розпорядження Комісії від 27 жовтня 2015 року №2606.

Відповідно до договору № 206925 від 14 червня 2017 року, який оформлений сторонами в електронній формі, позичальнику наданий кредит у сумі 800 грн. за електронною заявкою ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 7.1 договору невід`ємною частино договору є Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін», які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам.

Вказані Правила враховані районним судом як частина договору, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Згідно графіку розрахунків до договору позики № 206925 від 14 червня 2017 року, датою погашення платежу 17 червня 2017 року, сума до сплати процентів 60,4 грн., разом до сплати 860,40 грн.

Відповідно до довідки щодо заборгованості від 27 липня 2020 року за договором № 206925 від 14 червня 2017 року загальна сума заборгованості становить 31 597,08 грн. Заборгованість за основною сумою позики складає 716,00 грн., заборгованість за відсотками згідно договору складає 15 440, 54 грн. Заборгованість за простроченими відсотками згідно договору складає 15 440,54 грн.

Позовні вимоги стосуються стягнення вказаної в розрахунку заборгованості.

До даних правовідносин застосовуються такі норми законодавства.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 3.1 Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» (далі - Правила), затверджених 27 жовтня 2015 року, товариство надає фінансові послуги лише після здійснення ідентифікації особи заявника та вжиття заходів відповідно до законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом.

У пунктах 4.1, 4.2 Правил встановлено, що заявник, який має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення.

Відповідно до пункту 4.8 Правил підтвердженням згоди заявника на отримання позики є направлена на розгляд товариством заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки.

Згідно з пунктом 4.9 Правил дійсність банківської платіжної картки перевіряється за допомогою резервування довільної, заздалегідь невідомої заявнику суми від 1 до 99 копійок та з наступним зазначенням заявником у відповідному полі особистого кабінету точної суми, що була зарезервована. Точну, зарезервовану суму заявник може дізнатися шляхом звернення у банк, який емітував платіжну картку. Заявнику пропонується звернутись у банк, використавши засоби смс-повідомлень, засоби телефонного зв`язку, тощо.

Відповідність зазначеної суми підтверджує належність рахунку для перерахування позики заявнику та згоду заявника на отримання позики (пункт 4.10 Правил).

Пунктом 6.3 Правил встановлено, що у разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу, зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню, заявник отримує електронну копію договору позики.

У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті (пункт 6.4. Правил).

Згідно з пунктом 6.8 Правил заявник погоджується на використання у всіх відносинах, що засновані на першому договорі позики та на всіх наступних договорах позики, інших договірних угодах, що можуть бути укладені між заявником та товариством, свого логіну та паролю особистого кабінету як аналог власноручного підпису між товариством та заявником.

Відповідно до пунктів 6.10-6.12 Правил товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики, на рахунок банківської платіжної картки, зазначеної в заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання договору позики сторонами. Датою укладання договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок.

Відповідно д п. 1.4. самого договору позики № 206925 визначено, що договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за договором.

На підтвердження укладення між товариством та відповідачем договору позики позивачем надано до суду роздруківку заявки з офіційного веб-сайту ТОВ «Веллфін», копію договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року. При цьому, повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» позивачем не надано із вказівкою на направлення такого повідомлення як доказу перерахування суми позики пізніше.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 29 вересня 2020 року визнано явку представника позивача обов`язковою, вказавши на ненаправлення позивачем зазначеного у п. 8 додатків до позовної заяви «Повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ».

Копію вказаної ухвали представник позивача отримав, проте вимоги ухвали не виконав, зазначений документ до суду направлений не був.

Колегія суддів зауважує, що ТОВ «Веллфін» не повідомив суд що такий доказ не може бути подано до дати призначеного судового розгляду, не зазначив, що вказаний доказ, ним не може бути подано, причини цього, а також не навів докази, які підтверджують, що позивач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Предметом договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року є організація та здійснення переказу грошових коштів фінансовою компанією «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на користь ТОВ «Веллфін» по транзакціях, що ініціюються клієнтами з використанням електронних способів обробки платежів на підставі укладених з кредитною установою угод та організація та здійснення переказів грошових коштів від ТОВ «Веллфін» на банківські карти клієнтів. (п.1.1. договору).

Таким чином, посилання позивача на вказаний договір як на самостійний доказ перерахування позики не може вважатися достатніми для встановлення факту перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 на виконання договору позики № 206925 від 14 червня 2017 року.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем факту укладення договору позики.

Натомість, повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» Вих. № 4344-ВП від 23 листопада 2020 року про успішний переказ 14 червня 2017 року на суму 800 грн., маска картки НОМЕР_1 , надана до апеляційного суду з посиланням на відсутність технічної можливості надання вказаного доказу щодо перерахування коштів до суду першої інстанції.

При цьому, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що вказане повідомлення датоване вже після ухвалення оскаржуваного рішення та не приймає його як доказ.

За приписами ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, ЦПК України допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона. Однак неприйнятною є ситуація, коли суд першої інстанції відмовив у позові, а заявник апеляційної скарги просить долучити до апеляційної скарги матеріали дослідження (висновок), який виготовлено на його замовлення після вирішення справи судом першої інстанції.

Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції, однак під подачі позовної заяви місцевим судом позивач повідомив про направлення вказаного повідомлення після подачі позовної заяви; судом була надано можливість позивачу надати такі докази, проте такі докази надані не були.

Така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів.

Допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності судів.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 908/1908/19.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» Слухай Лілії Юріївни залишити без задоволення.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 21 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді