Справа № 397/456/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2021 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Івченка П.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпеченя позову,

У С Т А Н О В И В:

07.06.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтун В.О. про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтуну В.О. вчиняти будь-які дії та видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом чи законом на земельну ділянку та будинок, що на ній розташований, за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

В обгрунтування заяви заявник зазначила, що вона звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. Після смерті ОСОБА_5 та після подання заяви про відкриття спадщини у зв`язку з її смертю вона дізналася про те, що земельна ділянка та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належав покійній та в якому вона постійно проживала, відповідно до договору дарування від 23.12.2017 був подарований ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить вищевказані земельна ділянка та житловий будинок.

Як їй стало відомо, відповідачі спадкоємці ОСОБА_1 , звернулися до Приватного нотаріуса Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтуна В.О. із заявою про прийняття спадщини після його смерті, і вже, ще не отримавши свідоцтва про право на спадщину, підшукують покупців для продажу спірної земельної ділянки та будинку.

Беручи до уваги, що предметом поданої позовної заяви ОСОБА_1 є визнання договору дарування вказаних земельної ділянки та будинку недійсним, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , та які на даний час входять до складу спадкового майна померлого ОСОБА_1 , у разі видачі приватним нотаріусом Ковтун В.О. свідоцтва про право на спадщину на спірне майно, воно може бути відчужене відповідачами, що в свою чергу може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема: накладанням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюаваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії тощо.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; належність майна відповідачу на праві власності.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника у сукупності щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналогічна висновок зроблений колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.08.2019 року по справі № 761/39201/18 (провадження № 61 9850св19).

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтун В.О. про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 вважає, що її мати ОСОБА_5 відповідно до договору дарування подарувала ОСОБА_1 вищевказане майно не розуміючи при цьому значення своїх дій, а останній та його спадкоємці в свою чергу своїми діями позбавляють її спадщини.

Зі змісту заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 не вбачається, що існують об`єктивні припущення щодо обставин, які несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та не вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Доказів того, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до приватного нотаріуса Ковтуна В.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 та нотаріусом заведена спадкова справа матеріали заяви не містять.

Окрім цього, матеріали заяви також не містять доказів того, що ще не отримавши свідоцтва про право на спадщину, відповідачі за позовом підшукують покупців для продажу спірної земельної ділянки та будинку, або будуть чинити перешкоди у виконанні рішення суду.

Зазначаючи у заяві про забезпечення позову про ймовірність продажу та відчуження вищевказаного майна ОСОБА_1 не надала суду жодного доказу на підтвердження реального існування цього ризику (наприклад, оголошення чи рекламні відомості з інтернет-сайтів щодо продажу майна, тощо).

Таким чином, суд уважає, що ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову не надано беззаперечних та переконливих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду або обґрунтоване припущення такої загрози.

Слід відмітити, що у цивільному судочинстві відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Однак, об`єктивних обставин, що несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, заявником не наведено.

Виходячи з того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, підстав уважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, судом не вбачається.

Керуючись ст. 151, 153, 260, 261, 352 355 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпеченя позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду або через Олександрівський районний суд Кіровоградської області (відповідно до пункту 15.5 Розділу ХШ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України) протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя: /підпис/ П.О.Івченко

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Судове рішення станом на «___»_____________20___ року набрало законної сили.

Оригінал судового рішення знаходиться у матеріалах справи №397/456/21.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ________________П.О.Івченко

Копію засвідчено «___»_____________20___ року