Справа № 303/5823/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 червня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Куштана Б.П., Джуги С.Д.

за участі секретаря Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 09 грудня 2019 року (головуючий суддя Гутій О.В.) щодо закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 , про визнання неправомірним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулася в суд із позовом до Мукачівської міської ради, вказавши третьою особою: ОСОБА_3 про визнання неправомірним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Посилалася на те, що окремими пунктами рішення 50-ї сесії 7-го скликання Мукачівської міської ради від 29.11.2018 № 1222 «Про передачу, надання, вилучення земельних ділянок громадян м. Мукачева», було вирішено зокрема:

пунктом 1 вказаного рішення затвердити акти встановлення меж земельної ділянки, підготовлені комісією із здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства на території Мукачівської міської ради;

пунктом 1.4 вказаного рішення встановити межі земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1 , а саме:

- від вулиці, від зовнішньої сторони тильної стіни фундаменту будинку по АДРЕСА_1 на відстані 14,85 м.;

- по двору домоволодіння АДРЕСА_2 ;

- між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 від кута протилежної і тильної сторін будинку АДРЕСА_1 до кінця земельних ділянок по прямій лінії згідно плану земельної ділянки відображеної в техпаспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 та плану АДРЕСА_1 за 1978 р.;

- заяву ОСОБА_1 , яка не підтверджена доказами і враховуючи рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16.07.2014 - відхилити.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила визнати недійсним і скасувати:

1) пункт 1 рішення Мукачівської міської ради 50-ї сесії 7-го скликання від 29.11.2018 № 1222 «Про передачу, надання, вилучення земельних ділянок громадян м. Мукачева» в частині затвердження акту комісії із здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства на території Мукачівської міської ради по встановленню меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 ;

2) пункт 1.4 рішення 50-ї сесії 7-го скликання Мукачівської міської ради від 29.11.2018 № 1222 «Про передачу, надання, вилучення земельних ділянок громадян м. Мукачева».

23.09.2019 ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , подала до місцевого суду заяву, в якій відмовилася від позовної вимоги щодо визнання недійсним і скасування пункту 1.4 рішення 50-ї сесії 7-го скликання Мукачівської міської ради від 29.11.2018 № 1222 «Про передачу, надання, вилучення земельних ділянок громадян м. Мукачева».

Враховуючи наведене, позивачка ОСОБА_1 остаточно сформулювавши свою позовну вимогу, просила визнати недійсним і скасувати пункт 1 рішення Мукачівської міської ради від 29.11.2018 № 1222 «Про передачу, надання, вилучення земельних ділянок громадян м. Мукачева» в частині затвердження акту комісії із здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства на території Мукачівської міської ради по встановленню меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 09.12.2019 провадження у справі закрито та роз`яснено позивачу його право на звернення з позовом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

На цю ухвалу подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального й процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий суд помилково постановив ухвалу про закриття провадження, оскільки даний спір слід розглядати за правилами цивільної юрисдикції, а не адміністративної. На обґрунтування скаржник посилається на те, що в разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду подальше оспорювання правомірності набуття фізичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватись у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив ухвалі місцевого суду залишити без змін.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 06.04.2021 до участі у справі залучено ОСОБА_4 як правонаступника ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та представник Мукачівської міської ради в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник Мукачівської міської ради подав клопотання, у якому просив розглянути справу за відсутності представника ради за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст 372 ЦПК України колегія суддів розглянула справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

За змістом статті 12 ЗК України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного пункту рішення сільської ради) до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить, зокрема, і вирішення земельних спорів.

Частинами першою, третьою статті 158 ЗК України визначено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

За змістом статті 33 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у вересні 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулася в суд із позовом до Мукачівської міської ради, вказавши третьою особою: ОСОБА_3 , про визнання неправомірним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Позов мотивовано тим, що окремими пунктами рішення 50-ї сесії 7-го скликання Мукачівської міської ради від 29.11.2018 № 1222 «Про передачу, надання, вилучення земельних ділянок громадян м. Мукачева», було вирішено зокрема:

пунктом 1 вказаного рішення затвердити акти встановлення меж земельної ділянки, підготовлені комісією із здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства на території Мукачівської міської ради;

пунктом 1.4 вказаного рішення встановити межі земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_3 , а саме:

- від вулиці, від зовнішньої сторони тильної стіни фундаменту будинку по АДРЕСА_3 на відстані 14,85 м.;

- по двору домоволодіння АДРЕСА_2 ;

- між земельними ділянками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 від кута протилежної і тильної сторін будинку АДРЕСА_1 до кінця земельних ділянок по прямій лінії згідно плану земельної ділянки відображеної в техпаспорті на житловий будинок АДРЕСА_3 та плану АДРЕСА_1 за 1978 р.;

- заяву ОСОБА_1 , яка не підтверджена доказами і враховуючи рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16.07.2014 - відхилити.

Вказувала, що дані пункти рішення суб`єкта владних повноважень (пункти 1 та 1.4) є незаконними, оскільки Мукачівською міською радою при їх прийнятті не було враховано земельно-кадастрову та технічну документацію на домоволодіння по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , а також не враховано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.01.2013.

Зазначала, що межа між домоволодіннями по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 повинна проходити по прямій лінії вздовж 35,0 метрів від початку до кінця земельних ділянок на відстані 0,6 метра від стіни її житлового будинку по АДРЕСА_1 .

23.09.2019 ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , подала до місцевого суду заяву, в якій відмовилася від позовної вимоги щодо визнання недійсним і скасування пункту 1.4 рішення 50-ї сесії 7-го скликання Мукачівської міської ради від 29.11.2018 № 1222 «Про передачу, надання, вилучення земельних ділянок громадян м. Мукачева».

Враховуючи наведене, позивачка ОСОБА_1 остаточно сформулювавши свою позовну вимогу, дослівно просила визнати недійсним і скасувати пункт 1 рішення Мукачівської міської ради від 29.11.2018 № 1222 «Про передачу, надання, вилучення земельних ділянок громадян м. Мукачева» в частині затвердження акту комісії із здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства на території Мукачівської міської ради по встановленню меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 .

Таким чином, позовна вимога ОСОБА_1 стосується тільки визнання недійсним і скасування пункту 1 рішення Мукачівської міської ради від 29.11.2018 № 1222 «Про передачу, надання, вилучення земельних ділянок громадян м. Мукачева».

Колегія суддів констатує, що пункт 1 рішення Мукачівської міської ради від 29.11.2018 № 1222 є узагальнюючим (збірним) стосовно затвердження актів встановлення п`яти меж земельних ділянок за різними адресами та різних громадян, котрі конкретизовані та встановлені наступними підпунктами такого рішення (підпункти 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5).

Зазначений пункт 1 оспорюваного рішення не стосується безпосередньо цивільних прав позивача ОСОБА_1 , оскільки ним не встановлено конкретні межі земельної ділянки у АДРЕСА_1 та 26.

Такий пункт не породжує та не впливає на право власності чи інше речове (цивільного) право.

Вказаний пункт 1 оспорюваного рішення не може бути визнаний недійсним в частині затвердження акту по встановленню меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на яку ОСОБА_1 бажає оформити право власності, оскільки у цьому пункті не зазначено конкретні дані жодного акту, які затверджуються радою (зокрема, дати складання таких актів, адреси, за якими встановлюються межі земельних ділянок та ін.).

Позов про визнання незаконними та скасування пункту 1 рішення Мукачівської міської ради від 29.11.2018 № 1222 не виконує функції захисту прав особи, оскільки сам по собі не впливає на права та обов`язки сторін у справі.

Обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, не призводить до поновлення права позивача, яке мотивовано посиланнями на зменшення розміру земельної ділянки, право власності на яку остання бажає оформити.

При цьому колегія враховує, що у даній справі позивач відмовилася від вимоги про визнання недійсним та скасування пункту 1.4 рішення Мукачівської міської ради від 29.11.2018 № 1222, яким встановлено межі земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_3 .

Враховуючи наведене, з урахування суб`єктного складу спірних правовідносин (визначення позивачем одного відповідача Мукачівської міської ради) та характеру правовідносин, з яких виник спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі.

В той же час, судова колегія вважає, що у цій справі поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» щодо заявленої позивачкою вимоги слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому зазначена вище вимога не може бути вирішена в судах жодної юрисдикції.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви №17160/06 та №35548/06; п. 33).

Колегія суддів вважає, що оспорюваний пункт рішення (пункт 1 рішення Мукачівської міської ради від 29.11.2018 № 1222) не є тим рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні ст. 19 КАС, що зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача ОСОБА_1 , а тому воно не може бути предметом адміністративного спору.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Аналогічну правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 800/559/17, від 03.04.2018 № 9901/152/18 та від 30.05.2018 у справі № 9901/497/18, від 12.12.2018 у справі № 802/2474/17-а.

Відповідні права та обов`язки позивача ОСОБА_1 виникають саме з положень пункту 1.4 рішення Мукачівської міської ради від 29.11.2018 № 1222, яким встановлено межі земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_3 . Такі межі встановлені відповідно до акту встановлення меж земельної ділянки, підготовленого комісією із здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства на території Мукачівської міської ради, якому може бути дана оцінка при перевірці правомірності пункту 1.4 вказаного рішення Мукачівської міської ради.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що заявлена вимога не підлягає розгляду як в порядку цивільного судочинства, так і взагалі не підлягає судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання частково недійсним і скасування пункту 1 рішення Мукачівської міської ради від 29.11.2018 № 1222, яким затверджено акти встановлення меж земельної ділянки, підготовлені комісією Мукачівської міської ради (без зазначення у рішенні ради будь-якої ідентифікації таких актів та за відмови від позовних вимог про визнання недійсним і скасування пункту 1.4 рішення Мукачівської міської ради від 29.11.2018 № 1222, яким встановлено межі земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_3 ) сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спір у цій справі не може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, а тому правильно закрив провадження. Однак, висновок місцевого суду з посиланням на те, що заявлені позивачем вимоги можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства, є помилковим.

Твердження скаржника про те, що місцевий суд помилково постановив ухвалу про закриття провадження є необґрунтованим.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що після прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду подальше оспорення правомірності набуття спірної земельної ділянки має вирішуватись у порядку цивільної юрисдикції є безпідставними. У даній справі оспорюваний пункт рішення не є рішенням про передачу земельних ділянок у власність чи оренду.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково - ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 09.12.2019 змінити, доповнивши мотивувальну частину в редакції цієї постанови та виключивши із резолютивної частини ухвали роз`яснення позивачу його права на звернення з даним позовом за правилами Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ч. 4 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 09 грудня 2019 року змінити, доповнивши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови та виключивши із резолютивної частини ухвали роз`яснення позивачу його права на звернення з даним позовом за правилами Кодексу адміністративного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 червня 2021 року.

Головуюча:

Судді: