КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/7741/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року у складі судді Таран Н. Г.,

встановив:

15.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ( далі - АТ «Ощадбанк») про захист прав споживачів.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є пенсіонером, для отримання пенсії йому було відкритоспеціальний рахунок в АТ «Ощадбанк», номер рахунку НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Таким чином, саме банк володіє інформацією про цільове призначення рахунку, джерело отримання і цільове призначення коштів та зобов`язаний відмовити в зверненні стягнення на пенсійній кошти, так як це прямо заборонено законом.

03.07.2019 на його пенсійний рахунок було накладено арешт, а 04.07.2019 на рахунок зараховано пенсію в сумі 5 034 грн 70 коп. В цей самий день банк списав його пенсійні кошти, чим порушив права споживача, позбавивши його засобів до існування.

Дані обставини завдали йому моральних страждань та побутових труднощів, він був змушений оформити отримання пенсії через поштове відділення, що також завдало йому регулярних, тривалих у часі труднощів через потребу відвідувати конкретне поштове відділення та стояти в чергах.

Посилаючись на вказані обставини та положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» просив суд стягнути з відповідача на його користь 5 034 грн 70 коп. пенсійний коштів, 5 000 грн моральної шкоди та 80 051 грн 70 коп. пені.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення з роз`ясненням порядку його виконання.

Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції не досліджено доказ у вигляді виписки банку, де вказано, що рахунок є пенсійним. Дане твердження підтверджується написом на сторінці 1 виписки : «PENS_ARSL_UAH_27» на першій сторінці виписки. Це означає, що рахунок відкритий на умовах відкриття пенсійних рахунків для військовослужбовців «Арсенал», що розміщені на сайтах відповідача. Обов`язковою умовою для відкриття такого рахунку є надання пенсійного посвідчення військовослужбовця або прирівняної до нього особи. 04.07.2019 на вказаний рахунок перераховано пенсію в сумі 5 034,70 грн, що підтверджується написом на сторінці 6 виписки : «Безготівкове зарахування на рахунок пенсії», «Кошти направлені на погашення арештованої суми». Наведені докази спростовують посилання суду першої інстанції на відсутність доказів списання коштів відповідачем.

Судом не враховано, що арешту підлягають саме кошти на рахунку, а не рахунок, який не має матеріальної цінності, а також не враховано обмеження на арешт коштів, встановлені ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ст. 48 цього Закону забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Ощадбанк» - адвокат Дем`янов І. Ю. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначив, що 09.03.2017 позивачем в АТ «Ощадбанк» було відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 для зберігання і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Вказаний рахунок згідно з Постановою Національного банку України від 11.09.2017 №89 «Про затвердження нормативно-правових акті Національного банку України з бухгалтерського обліку» не є рахунком зі спеціальним режимом використання. Останній є звичайним поточним рахунком з огляду на відсутність у законодавстві визначення такого виду рахунків як «зарплатний, пенсійний», що дає підстави для висновку про відсутність обмежень для накладення арешту на кошти на таких рахунках, крім суми арештованих коштів відповідно до обмежень щодо можливого розміру стягнення.

Відкриття рахунків зі спеціальним режимом використання для отримання пенсій військовими пенсіонерами нормами Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачено.

Кошти, які надходили на рахунок позивача з дати накладення арешту 03.07.2020 відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 21.06.2019 в сумі 1 147 571, 46 грн, не було списано, останні акумулювалися на рахунку клієнта для виконання вимог постанови про арешт.

При цьому банк під час виконання постанов та рішень щодо накладення арешту не наділений правом визначати обмеження їх виконання у зв`язку з цільовим призначенням коштів, які зберігаються на рахунках його клієнтів.

Також зауважив, що відповідно до виписки, наданої позивачем, по вказаному рахунку відбувалися операції по зарахуванню інших коштів, ніж пенсія, а тому твердження позивача про те, що рахунок використовується ним виключно для отримання пенсії не відповідає дійсності.

Позивачем не надано доказів, що підтверджують безпідставність списання банком пенсійних коштів в сумі 5 034, 70 грн з рахунку, а тому вимоги позивача про їх стягнення з банку є необґрунтованими.

Відповідачем не було порушено права позивача внаслідок неналежного надання позивачу банківських послуг, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову щодо стягнення пені.

За відсутності правових підстав для відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказані вимоги є необґрунтованими.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М. перебуває виконавчий лист, виданий 17.04.2019 року Деснянським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором №МL-008/085/2005 від 16.12.2005 року в розмірі 39 580,55 доларів США.

21.06.2019 року, в межах виконавчого провадження №59387787, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом.

На виконання вказаної постанови АТ «Ощадбанк» 03.07.2020 було накладено арешт на грошові кошти на рахунку позивача НОМЕР_1 в межах суми стягнення.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення з АТ «Ощадбанк» на користь позивача пенсійних коштів в сумі 5 034 грн 70 коп., суд першої інстанції виходив з недоведеності тієї обставини, що рахунок, відритий в АТ «Ощадбанк» мав спеціальний режим використання. Подана виписка з рахунку позивача не містить будь-яких відомостей щодо режиму використання такого рахунку. Рахунок НОМЕР_1 не віднесений до переліку рахунків на які заборонено накладати арешт, а тому твердження позивача про неправомірність дій банку щодо арешту коштів є безпідставними.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 ( далі - Інструкція) , поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження коштів на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 цього Закону.

Відповідно до Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 22.06.2012 №758, рахунки із спеціальним режимом використання - рахунки, які відкриваються в Казначействі та його органах підприємствам, установам, організаціям для проведення розрахунків з надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, з погашення заборгованості перед державним бюджетом, з повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів (позик), у тому числі залучених державою (Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними радами, міськими радами) або під державні (місцеві) гарантії, з електронного адміністрування податків, для сплати заборгованості за електроенергію, для зарахування депозитних коштів, єдиний рахунок та небюджетні рахунки розпорядників бюджетних коштів.

Відповідно до п. 69 розділу V Інструкції Банк відкриває фізичній особі окремий поточний рахунок для зарахування виключно заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат у порядку, визначеному в пункті 62 розділу V цієї Інструкції, або використовує вже відкритий для цих цілей рахунок (далі у цьому пункті - окремий рахунок).

Клієнт зобов`язаний під час відкриття окремого рахунку в заяві про відкриття поточного рахунку (додаток 3) у рядку "Додаткова інформація" зазначити, що рахунок відкривається для зарахування заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат. Така інформація для діючого поточного рахунку зазначається в додатковому договорі до договору банківського рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.03.2017 між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір банківського рахунку шляхом підписання заяви про приєднання №358810/290716 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використання електронного платіжного засобу (платіжної картки).

За умовами вказаного договору Банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетовою-кредитною схемою ( 3.2) (а.с. 57-59).

Судом встановлено, що на підставі вказаного договору позивачу було відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 .

Відповідно до Додатку 1 до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 11.09.2017 №89, призначення рахунку «2620» - облік вкладів (депозитів) на вимогу фізичних осіб, у тому числі поточні рахунки фізичних осіб та розрахунки за ними; надані кредити овердрафт. За дебетом рахунку проводяться суми перерахувань, виплат за розпорядженням власників рахунків згідно з режимом роботи рахунків; суми коштів, що підлягають примусовому стягненню відповідно до законодавства України; надані кредити овердрафт. За кредитом рахунку проводяться суми, що надходять у встановленому порядку на рахунки клієнтів згідно з режимом роботи рахунків; суми залишків кредитів овердрафт, що перераховані на рахунки з обліку відповідних кредитів.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відкриття рахунків зі спеціальним режимом використання для отримання пенсій військовим пенсіонерам не передбачено.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рахунок НОМЕР_1 не належить до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Доказів того, що позивачу було відкрито окремий поточний рахунок для зарахування виключно пенсії матеріали справи не містять.

Зазначення у виписці банку по рахунку позивача «PENS_ARSL_UAH_27» не є належним доказом на підтвердження вказаної обставини.

Відповідно до виписки по вказаному рахунку, на ньому відображено також операції по зарахуванню не тільки пенсії, а й заробітної плати та інших коштів.

Банк під час виконання постанов приватного виконавця про накладення арешту на рахунки не наділений правом визначати обмеження їх виконання у зв`язку з цільовим призначенням коштів , які зберігаються на рахунках його клієнтів.

Положення ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», які регулюють розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, застосовуються лише у випадку звернення виконавцем стягнення саме на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

У випадку порушення рішенням, дією або бездіяльністю приватного виконавця права позивача, як сторони виконавчого провадження, останній у відповідності до ст. 447 ЦПК України не позбавлений права звернутися до суду з відповідною скаргою.

За відсутності доказів того, що АТ «Ощадбанк» неналежно виконувало свої зобов`язання та своїми діями порушило права позивача, як споживача банківських послуг, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову також в частині стягнення пені та відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Висновки Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, зроблені в постанові від 08 липня 2020 року ( справа № 915/1000/18), на яке йде посилання в апеляційній скарзі, не можуть бути врахована при розгляді даної справи, оскільки вони стосується інших правовідносин.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Отже, переглядаючи справу, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: Т. А. Семенюк

І. М. Рейнарт