Справа № 535/938/21
Провадження № 2/535/306/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року смтКотельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Мальцева С.О.;

з секретарем судових засідань Білик Н.О.;

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в смтКотельва в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у спільному сумісному майні подружжя;-

ВСТАНОВИВ:

15.09.2021 до Котелевського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у спільному сумісному майні подружжя, в якій позивач просила визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частину нежитлової будівлі (магазину) А-1 загальною площею 85.8 кв.м. (1/2= на 42.9 кв.м.) з коридором, торгівельним залом та складом, огорожу №1, земельної ділянки площею 0.0334 га (1/2 = на 0.0167 га) за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель, торгівлі, кадастровий номер :30:001:1204, за адресою по АДРЕСА_1 .

Позивач та представник позивача в підготовче засідання не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі (а.с.119).

Відповідач та представник відповідача в підготовче засідання не з`явились, надали письмову заяву про визнання позову від 25.11.2021 року, відповідач повністю визнав заявлені позивачем вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення його позову. Наслідки визнання позову відповідачем йому відомі та зрозумілі.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку.

9 серпня 2013 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 з переходом дружини на прізвище чоловіка. За час шлюбу у подружжя народилися спільні діти - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - досяг повних 7 років, син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - досяг повних 4 років. Спільне життя подружжя не склалося, шлюб розпався, сім`ї фактично не існує, постійні сварки та скандали призвели до неприязних відносин. Спільні неповнолітні діти подружжя постійно проживають з матір`ю. На даний час позивачка звернулася до суду до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжя, яка має спільних неповнолітніх дітей. Також здійснено звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. З моменту фактичного розірвання шлюбних відносин між сторонами сімейних правовідносин спільного бюджету не існує, спільного господарства не ведеться. Сторони є самозайнятими особами як фізичні особи підприємці - суб`єкти підприємницької діяльності у сфері торгівеяьної діяльності. За час спільного проживання подружжя за спільні кошти подружжя у спільну сумісну власність придбані об`єкти нерухомості, які за договором купівлі - продажу юридично оформлені за відповідачем ОСОБА_2 , з проведенням державної реєстрації на будинковолодіння та земельну ділянку за власником ОСОБА_2 (чоловіком у шлюбі). Так, 02.04.2014р. на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу нежитлової будівлі (магазину) продавець ПАТ «Полтавський вентиляторний завод» продав, а ОСОБА_2 , як фізична особа, придбав у власність нежитлову будівлю (магазин) за адресою по АДРЕСА_1 , яка складається з магазину А-1 загальною площею 80.8 кв.м., огорожі №1. Покупка об`єкту нерухомості вчинена за 31'500.00 грн.

Пунктом 6.5 договору із застосуванням ст.65 СК засвідчуються право дружини (позивачки) ОСОБА_1 у праві спільного майна подружжя на придбаний у приватну власність нежитлової будівлі (магазину).

Право приватної власності покупця зареєстроване у державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Технічна характеристика нежитлової будівлі (магазину) міститься у технічному паспорті станом на 4.06.2008р.

Після придбання у власність нежитлової будівлі (магазину) за спільні кошти та спільними зусиллями подружжя здійснене переобладнання приміщення з проведенням демонтажу перегородок у приміщенні з влаштуванням коридору, торгівельного залу та складу, в наслідку чого площа об`єкта нерухомості збільшена до 85.8 кв.м.

Приведене переобладнання не є самочинним будівництвом, що підтверджується довідкою Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», виданої 17.07.2015 р. з виготовленням нового технічного паспорту на об`єкт нерухомості.

На виконання Закону «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», Закону України «Про присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій», рішень органів влади та місцевого самоврядування вулиця Островського смт.Котельва в порядку реалізації чинного законодавства України перейменована на АДРЕСА_1 .

05.12.2016 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу земельної ділянки продавець територіальна громада селища Котельва в особі Котелевської селищної ради продала, а ОСОБА_2 , як фізична особа, придбав у власність земельну ділянку площею 0.0334 га за адресою по АДРЕСА_1 , за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель, торгівлі, кадастровий номер :30:001:1204. Покупка об`єкту нерухомості (земельної ділянки) вчинена за 53'050.00 грн.

Пунктом 10 договору засвідчуються право дружини (позивачки) ОСОБА_1 у праві спільного майна подружжя на придбаний у приватну власність земельної ділянки.

З урахуванням наведених обставин визначається загальна юридична та технічна характеристика об`єктів спільного майна подружжя як нежитлова будівля (магазин) А-1 загальною площею 85.8 кв.м. з коридором, торгівельним залом та складом, огорожа №1, земельна ділянка площею 0.0334 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель, торгівлі, кадастровий номер :30:001:1204, за адресою по АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72СК України та статтею 372 ЦК України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Правилами статті 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч.1, 2 ст.71 СК України), або реалізується через виплату грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК України).

Отже, стаття 60 СК України, стаття 368 ЦК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони 9 серпня 2013 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . На даний час позивачка звернулася до суду до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжя, яка має спільних неповнолітніх дітей. Сторони пребуваючи в шлюбі, 05.12.2016 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу земельної ділянки продавець територіальна громада селища Котельва в особі Котелевської селищної ради продала, а ОСОБА_2 , як фізична особа, придбав у власність земельну ділянку площею 0.0334 га за адресою по АДРЕСА_1 , за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель, торгівлі, кадастровий номер :30:001:1204. Покупка об`єкту нерухомості (земельної ділянки) вчинена за 53'050.00 грн.

Таким чином вищезазначені докази дають суду підстави зробити висновок, що спірне майно набуте за час шлюбу, а отже є спільною сумісною власністю подружжя. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя в зв`язку з чим суд вважає, що за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частину нежитлової будівлі (магазину) А-1 загальною площею 85.8 кв.м., крім того врахувавши те що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Заходи забезпечення позову у виді накладення арешту із забороною відчуження нежитлової будівлі (магазину) А-1 загальною площею 85.8 кв.м. з коридором, торговельним залом та складом, огорожу №1, земельної ділянки площею 0.0334 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель, торгівлі, кадастровий номер :30:001:1204, за адресою по АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_2 , втрачають свою дію після набрання рішенням законної сили.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ст.ст.60, 69-71 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у спільному сумісному майні подружжя - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частину нежитлової будівлі (магазину) А-1 загальною площею 85.8 кв.м. (1/2= на 42.9 кв.м.) з коридором, торгівельним залом та складом, огорожу №1, земельної ділянки площею 0.0334 га (1/2 = на 0.0167 га) за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель, торгівлі, кадастровий номер :30:001:1204, за адресою по АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 судові витрати по справі в сумі 1362 (одну тисячу триста шістдесят дві) гривні.

Заходи забезпечення позову у виді накладення арешту із забороною відчуження нежитлової будівлі (магазину) А-1 загальною площею 85.8 кв.м. з коридором, торговельним залом та складом, огорожу №1, земельної ділянки площею 0.0334 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель, торгівлі, кадастровий номер :30:001:1204, за адресою по АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_2 , втрачають свою дію після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Представник позивача: ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник відповідача: ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення виготовлений 03.12.2021 року.

Суддя: С.О. Мальцев