ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 червня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 736/1175/20

Головуючий у першій інстанції - Кутовий Ю. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/757/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ПАТ «СК «Країна»,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2021 року (місце ухвалення - м. Корюківка, дата складання повного тексту - 23.03.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Країна» про стягнення суми страхового відшкодування у справі про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «СК «Країна» про стягнення суми страхового відшкодування у справі про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи. В обгрунтування позову посилався на те, що 12.08.2019 близько 02.00 годин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Renault Megane», р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Чернігів-Городня-Сеньківка зі сторони смт. Седнів у напрямку м. Чернігів, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . В наслідок ДТП ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди.

02.12.2019 до ПАТ «СК «Країна» була подана заява про страхове відшкодування разом з оригіналами усіх необхідних документів у відповідності до ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів».

Позивач зазначає, що розмір страхового відшкодування склав 50 076,00 грн, проте відповідач здійснив виплату частини страхового відшкодування, а саме: 23.03.2020 - 12 519,00 грн, 16.06.2020 - 12 519,00 грн, проте інша частина відшкодування сплачена не була. Посилаючись на п. 36.5 ст. 36 Закону, згідно якої за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини відповідача особі, яка має право на оримання такого відшкодування сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом період, за який нараховується пеня. Таким чином, оскільки граничний термін сплати складає 01.03.2020, то пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань складає 10 368, 01 грн. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Всього, сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 01.03.2019 по 14.10.2020 складає 1 220, 78 грн. Позивачем розраховано інфляційні збитки за вказані періоди, які склали 1 119,20 грн.

У позові позивач просить стягнути з відповідача суму належного страхового відшкодування в розмірі 25 038,00 грн, суму подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 10 368,01 грн, суму 3 % річних в розмірі 1 220, 78 грн, суму інфляційних збитків в розмірі 1119, 40 грн.

Рішенням Корюківського районного суду від 23.03.2021 позов ОСОБА_1 до АТ «СК «Країна» про стягнення суми страхового відшкодування у справі про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, задоволено частково.

Стягнуто з АТ «СК «Країна»» на користь ОСОБА_1 суму належного страхового відшкодування у розмірі 25 038, 00 грн, суму належного страхового відшкодування у розмірі 25 038, 00 грн, пеню за прострочення сплати страхового відшкодування у сумі 435, 08 грн, втрати від інфляції у сумі 125, 19 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 108, 77 грн. У задоволенні решти позовних вимог, відмовлено.

Стягнуто з АТ «СК «Країна»» на користь держави судовий збір у розмірі 571, 47 грн пропорційно до задоволених вимог.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 268, 93 грн пропорційно до задоволених вимог.

Рішення суду обґрунтовано тим, що загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 50 076 грн, при цьому сума недоплаченого страхового відшкодування становить 25 038 грн, отже така сума підлягає стягненю, крім того, станом на дату подання позовної заяви, виплата страхового відшкодування відповідачем проведена не в повному розмірі, та з врахуванням останньої виплати відповідачем - 15.06.2020, а тому нарахування пені за прострочення виконання відповідачем свого зобов`язання слід здійснити, починаючи з 23.08.2020 (25.05.2020 + 90 днів) і до 14.10.2020 (до цієї дати позивачем заявлено вимоги про стягнення пені), а тому сума пені складає 435,08 грн, сума відсотків за користування грошовими коштами судом розраховано за період з 23.08.2020 по 14.10.2020, що складає 108, 77 грн, інфляційні розраховано в сумі 125, 19 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ПАТ «СК «Країна» Журов Є.Є. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 23.03.2021, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимогу повном у обсязі.

За доводами апеляційної скарги, рішення місцевого суду є незаконним та необгрунтованим, судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом належним чином не було досліджено постанову про закриття кримінального провадження від 31.10.2019, з якої вбачається, що пішохід ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння своїми діями самостійно створив небезпеку для свого життя, яка унеможливила відвернення негативних наслідків, дії пішохода знаходяься в прямому причинно- наслідковому зв`язку із даною ДТП, дії останнього мають протиправний характер, пішохід ОСОБА_3 також був відповідальний за шкідливі наслідки, що настали. Разом з тим, водій автомобіля ОСОБА_2 не мав можливості уникнути наїзду на пішохода, що встановлено постановою про закриття кримінального провадження. Таким чином, заявник зазначає, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи.

В обгрунтування порушення судом норм процесуального права заявник вважає, що посилання суду на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду є необґрунтованими, не підлягали застосуванню при розгляді даної справи, оскільки викладені у них доводи стосуються не аналогічних за змістом обставин, правові висновки є застарілими, зі змісту деяких постанов неможливо встановити фактичні обставини справи, не можливість уникнення наїзду на пішохода зумовлена багатьма обставинами, які не були взяті до уваги судом.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що 12.08.2019, близько 02.00 годин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Renault Megane», р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Чернігів - Городня - Сеньківка зі стороні смт. Седнів у напрямку м. Чернігів в районі 19 км + 950 м, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 .

Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди (а.с. 32).

За фактом дорожньо-транспортної пригоди внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000400 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Вказані обставини встановлені у постанові про закриття кримінального провадження від 31.10.2019, кримінальне провадження № 0000400 закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 32 зворот - 36).

Як вбачається з розслідування кримінального провадження, в дорожній обстановці, яка склалася, водій ОСОБА_2 правил дорожнього руху, які б знаходилися в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди не порушував та діяв у відповідності з останніми. Крім того, встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок необережних дій пішохода ОСОБА_3 , який у темну пору доби в умовах недостатньої видимості, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та будучи одягненим у темний одяг, як учасник дорожнього руху, не виділив себе на дорозі для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху, не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху. При цьому пішохід ОСОБА_3 порушив вимоги п. п. 1.3, 4.3, 4.4, 4.14 Правил дорожнього руху, що стало умовою виникнення та причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля марки «Renault Megane» р.н.з. НОМЕР_1 на час ДТП була застрахована у АТ «СК «Країна» згідно полісу № АО/3279828 (а.с. 22).

02.12.2019 ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «СК «Країна» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 30 зворот - 31).

На підставі страхового акту № 25/55214/Ж1/3.2.29 від 19.03.2020 (а.с. 49) ОСОБА_1 19.03.2020 згідно платіжного доручення було перераховано 12 519,00 грн (а.с. 42), та 130,66 грн (а.с. 41 зворот) сплата пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

25.05.2020 ПАТ «СК «Країна» було отримано заяву про виплату страхового відшкодування від позивача ОСОБА_1 та довіреність від 24.04.2020, відповідно до якої, ОСОБА_5 (мати загиблого) уповноважила ОСОБА_1 отримати належне їй страхове відшкодування (а.с. 39, 43).

Згідно платіжного доручення від 15.06.2020 АТ «СК «Країна» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 у розмірі 12 519,00 грн (а.с. 50).

Таким чином, з врахуванням викладеного вище, загальний розмір страхового відшкодування, яке виплатило АТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_1 становить 25 038,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції прийшов до висновку, що загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 50 076 грн, при цьому сума недоплаченого страхового відшкодування становить 25 038 грн, отже така сума підлягає стягненю, крім того, станом на дату подання позовної заяви, виплата страхового відшкодування відповідачем проведена не в повному розмірі, та з врахуванням останньої виплати відповідачем - 15.06.2020, а тому нарахування пені за прострочення виконання відповідачем свого зобов`язання слід здійснити, починаючи з 23.08.2020 (25.05.2020 + 90 днів) і до 14.10.2020 (до цієї дати позивачем заявлено вимоги про стягнення пені), а тому сума пені складає 435,08 грн, сума відсотків за користування грошовими коштами судом розраховано за період з 23.08.2020 по 14.10.2020, що складає 108.77 грн, інфляційні розраховано в сумі 125, 19 грн відповідно до ст. 625 ЦК України.

З таким висновком суду першої інстанції частково погоджується і суд апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною першою статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Таким чином, встановлено, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу автомобіля марки ««Renault Megane» р.н.з. НОМЕР_1 на час ДТП була застрахована у АТ «СК «Країна» згідно полісу № АО/3279828 (а.с. 22), що підтверджується копією Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АО/3279828, експлуатацію якого, як джерела підвищеної небезпеки, здійснював водій ОСОБА_2 , внаслідок якої загинув ОСОБА_3 , що визнано страховим випадком.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 200 000,00 грн на одного потерпілого (а.с. 22).

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Статтею 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що потерпілим є юридична та фізична особа, життю, здоров`ю та/або майну якої заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Вказаною нормою закону встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

З указаного вбачається, що право на відшкодування мають батьки, які звернулись до ПАТ «СК «Країна», та відповідно було подано заяву про виплату страхового відшкодування від позивача ОСОБА_1 та довіреність від 24.04.2020, відповідно до якої, ОСОБА_5 (мати загиблого) уповноважила ОСОБА_1 отримати належне їй страхове відшкодування (а.с. 39, 43).

З матеріалів справи вбачається, що страхове відшкодування було сплачено на підставі страхового акту № 25/55214/Ж1/3.2.29 від 19.03.2020 (а.с. 49) ОСОБА_1 19.03.2020 згідно платіжного доручення було перераховано 12 519,00 грн (а.с. 42), та 130,66 грн (а.с. 41 зворот) сплата пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування та на підставі страхового акту № 25/55214/Ж1/3.2.29 від 12.06.2020 ОСОБА_5 (мати загиблого), які по довіреності від 24.04.2020 отримав ОСОБА_1 (а.с. 50), що також підтверджується даними заяви від 19.05.2020 (а.с. 43).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Як вбачається з позовної заяви позивачем ОСОБА_1 визначено загальний розмір страхового відшкодування 50 076, 00 грн, який розподіляється на всіх осіб, які мають право на отримання моральної шкоди ( ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ) відповідно до ст. 27.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з урахуванням мінімальної заробітної плати станом на 12.08.2019, тобто на день страхового випадку - 4 173,00 грн.

ОСОБА_5 видала довіреність на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до якої, з поміж іншого, уповноважила також вести цивільні, господарські, кримінальні справи, адміністративні справи та справи про адміністративні правопорушення в усіх судових установах загальної юрисдикції місцевих, господарських, касаційних, адміністративних, апеляційних, третейських судах України з усіма правами, які надані законом захиснику, позивачу, відповідачу, потерпілому……., а також надається право на одержання належного їй грошового відшкодування (в тому числі й страхового та/або регламентної виплати), без обмежень у їх розмірі для подальшої передачі або перерахування їх (його) їй (а.с. 43 зворот - 44).

Частиною першою статті 64 ЦПК України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Отже, надане процесуальним законом право особі брати участь у справі через представника, передбачає вчинення представником від імені та в інтересах особи певних юридичних дій, що позбавляє сторону або третю особу необхідності їх вчиняти самостійно.

Проте, звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 , визначив позивачем лише себе особисто, не визначивши, що діє в інтересах позивача ОСОБА_5 , яка не набула статусу позивача та не приймала участі у даній справі, з огляду на викладене помилковим є висновок суду про вирішення питання про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, на яке має право претендувати ОСОБА_5 , за відсутності заявлених вимог в її інтересах.

З врахуванням наведеного до стягнення на користь позивача підлягає сума не виплаченого страхового відшкодування, яка становить 12 519, 00 грн, яка недоплачена саме ОСОБА_1 , оскільки позов в інтересах ОСОБА_5 не пред`являвся.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини відповідача особі, яка має право на отримання такого відшкодування сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції щодо задоволення вимог у цій частині, разом з тим розрахунок повинен бути здійснений виходячи з недоплаченої страхової виплати ОСОБА_1 .

Встановивши прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 12 519, 00 грн на користь ОСОБА_1 згідно поданої заяви 29.11.2019, яка зареєстрована 02.12.2019 (дата подачі заяви саме ОСОБА_1 ) + 90 днів (п. 36.2 ст. 36 Закону), а саме: з 01.03.2020 (перший день прострочення виконання грошового зобов`язання) до 14.10.2020 (дата визначена у розрахунку позивача), суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, здійснивши розрахунок з дати подачі останньої заяви, яка була подана 25.05.2020 і по день виплати 15.06.2020, оскільки ці кошти належні ОСОБА_5 були сплачені за дорученням ОСОБА_1 .

З врахуванням наведеного, розмір договірної пені - подвійна облікова ставка НБУ із суми 12519,00 грн становить 1158,86 грн за період з 01.03.2020 по 14.10.2020 згідно приведеного розрахунку за формулою Пеня = С х 2УСД х Д : 100, де С - сумма боргу за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ у день прострочки, Д - кількість днів прострочки.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року у справі № 757/26834/15-ц (провадження № 61-23871св18) зазначено, що: оскільки за своєю правовою природою зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування є грошовим, суди дійшли обґрунтованого висновку про застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України.

За змістом аналізованої норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.

Отже, за вказаний період підлягає стягненню індекс інфляції за весь час прострочення, який розраховується за формулою: ІІ ср. = ІІ1 х ІІ2 ...х ІІХ/100^n, де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць заборгованості; ІІ2 - індекс інфляції за другий місяць заборгованості; ІІХ - індекс інфляції за останній місяць заборгованості; n - кількість місяців заборгованості.

Інфляційне збільшення суми боргу розраховується за формулою: С. інфл. = С х ІІср., де С - сума боргу; ІІср.- сукупний індекс інфляції.

Сума боргу з врахуванням індексу інфляції становить 226,07 грн та розраховується за формулою: С заг. = С + С інфл., де С - сума боргу; С інфл. - інфляційне збільшення суми боргу.

Три проценти річних від простроченої суми із суми 12519,00 грн становить 1158,86 грн за період з 01.03.2020 по 14.10.2020 згідно приведеного розрахунку за формулою сумма санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочки та становить 233,96 грн.

З врахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішенння суду першої інстанції скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції рішення про часткове задоволенння вимог відповідно до наведених розрахунків.

Не ґрунтуються на номах права доводи апеляційної скарги, що п. 36.3 ст. 36 Закону визначено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб, оскільки дії пішохода ОСОБА_3 знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із даною ДТП, дії останього мають протиправний характер з огляду на порушення ним низки вимог ПДР України, перебування його в стані алкогольного сп`яніння, з врахуванням чого ОСОБА_3 також був відповідальний за шкідливі наслідки, що настали.

Положення пункту 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосування не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована.

Судом першої інстанції з врахуванням заявлених вимог, належним чином з`ясовано підстави позову та обґрунтування вимог, суд прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, сум подвійної облікової ставки, 3% річних та суми інфляційних збитків, проте припустився помилки при визначенні суми, яка належить до стягнення на користь одного позивача, а відповідно і сум, які підлягають до стягнення у зв`язку порушенням строків сплати.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про задоволення вимог про стягнення частини страхового відшкодування є помилковим, у зв`язку з чим відповідно до приписів п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог про стягнення страхового відшкодування у сумі 12 519, 00 грн, пені за прострочення сплати страхового відшкодування у сумі 1 158, 86 грн, втрати від інфляції у сумі 226, 07 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 233, 96 грн.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а позивач звільнений від сплати судового збору щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди судовий збір підлягає відшкодуванню АТ «Страхова компанія «Країна» у порядку визначеному КМУ за апеляційний розгляд справи пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» задовольнити частково.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до АТ «СК «Країна» про стягнення суми страхового відшкодування у справі про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи - задовольнити частково.

Стягнути з АТ «СК «Країна»» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський спуск, 7, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму належного страхового відшкодування у розмірі 12519,00 грн, пеню за прострочення сплати страхового відшкодування у сумі 1158,86 грн, втрати від інфляції у сумі 226,07 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 233,96 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з АТ «СК «Країна»» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський спуск, 7, ) на користь держави судовий збір у розмірі 311,10 грн. пропорційно до задоволених вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 529,70 грн. пропорційно до задоволених вимог.

Компенсувати АТ «СК «Країна»» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський спуск, 7, ) за рахунок держави у порядку визначеному КМУ судовий збір сплачений за розгляд справи у суді апеляційної інстанції 845,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 03.06.2021.

Головуючий Судді: