П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 753/22612/17

Номер провадження 22-ц/824/8674/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Головачова Я. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,

вивчивши апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Колесника О. М., у справі за позовом ОСОБА_2 , Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» про захист, честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 , Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України» звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» про захист, честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що починаючи з 26 червня 2014 року по 21 липня 2014 року на сайті www.ord-ua.com були опубліковані 4 статті серії «ІНФОРМАЦІЯ_14» за авторством ОСОБА_1 , у двох з яких, на думку позивачів, міститься недостовірна інформація стосовно Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України» та її посадових осіб.

Позивачі зазначають, що 01 липня 2014 року на сайті ІНФОРМАЦІЯ_5 була розміщена стаття під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_15 » в якій міститься фотографія з коментарем.

Аналогічна стаття розміщена на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 , а сайт ІНФОРМАЦІЯ_3 містить посилання на зазначену вище статтю.

На думку позивачів, значна частина інформації викладеної у вказаній статті є неправдивою та не має відношення до реальних подій. Разом з тим, 04 липня 2014 року на сайті ІНФОРМАЦІЯ_5 була розміщена стаття під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якій містилась недостовірна інформація про позивачів.

Крім того, вся інформація відносно них, яка поширена відповідачами через веб-сайти http://ipress.ua та www.ord-ua.com не відповідає дійсності та порочить їх честь, гідність та ділову репутацію.

Позивачі зазначають, що вищевказані статті не містять жодних посилань на конкретні джерела отримання інформації, яка в них викладена.

Позивачі зазначають, що внаслідок неправомірних дій відповідачів, позивачу-1 була завдана моральна шкода, яку останній оцінює у 99 216 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29 березня 2021 року (т. Vа.с. 30-45) позовні вимоги ОСОБА_2 , Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України», задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_2 і ділову репутацію Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України» інформацію, викладену і розповсюджену ОСОБА_1 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_15», яка 01 липня 2014 року була розміщена на веб-сайтах ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_13 про те, що: ОСОБА_2 фінансував „тітушок" під час подій на Майдані, є шахраєм, „типу президентом псевдо „федерації", спортсмени-парашутисти платили ОСОБА_2 „безповоротну фінансову допомогу" за участь у чемпіонаті України (в тому числі, по 2 тис. грн. з кожного учасника та по 5 тис. грн. з кожної команди), налагодив торгівлю неіснуючими в країні „сертифікатами парашутиста" (зокрема, неповнолітнім), прокуратура м. Києва відкрила відносно керівників „федерації" - ОСОБА_2 та ОСОБА_9 кримінальні справи по обвинуваченню в шахрайстві (кримінальна справа була відкрита не відносно певних осіб, а по факту, а ОСОБА_2 жодне обвинувачення по ній не висувалося), з воцарінням ОСОБА_7 побори зі спортсменів відновились з новою силою, а розслідування кримінальної справи різко пригальмувалось у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 переметнувся в штаб харківського губернатора ОСОБА_8 , а останній підключив всі можливості, щоб вберегти ОСОБА_2 та ОСОБА_9 від знайомства з меню Лук`янівського СІЗО; щоправда, кримінальну справу закрити не вдалось, її просто поклали на полицю й не проводили жодних дій аж до травня 2014 р. (насправді, вона була закрита 26.12.2011 р., тобто задовго до публікації статті); аферист ОСОБА_2 у вересні 2013 року підсунув на підпис попередньому міністру ОСОБА_15 нормативно-правовий акт, згідно з яким до участі в державних змаганнях з парашутного спорту допускаються лише громадяни, які вступили в громадську організацію ІНФОРМАЦІЯ_16 , купили в ОСОБА_9 „сертифікат парашутиста" і пред`явили платіжний документ про сплату шахраям безповоротної фінансової допомоги; накази, які були скасовані судовими рішеннями і згідно яких зі спортсменів збиралися гроші, виносилися на прохання аферистів ОСОБА_2 і ОСОБА_9 ; на обговорення позовів автора статті до міністерства були запрошені аферисти, на якому заступник міністра ОСОБА_12 продемонстрував присутнім ОСОБА_2 в якості „смотрящего" по парашутному спорту й оголосив, що без дозволу ОСОБА_2 спортом ніхто займатися не буде; коментар до фотографії, у якому зазначено, що ОСОБА_2 характеризується як, зокрема, спонсор „тітушек"; на користь ФПСУ з неповнолітніх вихованців державного авіаційно-спортивного клубу Міністерства освіти і науки вимагали „безповоротну фінансову допомогу" за учать у національних змагання з класичного парашутизму серед юніорів; Генеральна прокуратура України провела перевірку й з`ясувала, що ніякого чемпіонату України з класичного парашутизму серед юніорів насправді ніколи не було, а гроші зі спортсменів збирали аферисти, які по підроблених документах зареєстрували громадську організацію з пишномовною назвою „федерація парашутного спорту України". Щоправда, жодних повноважень спортивної федерації ця контора ніколи не мала; ФПСУ є псевдо федерацією; створювалась видимість проведення змагань; спортсмени сплачували всі витрати на проведення змагань (хоча тоді є незрозумілим, навіщо спортсменом було оплачувати проживання, харчування, пальне для літака, „добові" тощо, якщо змагання не проводилися); відносно керівників ФПСУ була відкрита кримінальна справа по обвинуваченню в шахрайстві.

Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати розповсюджену ним недостовірну інформацію щодо ОСОБА_2 та Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України» шляхом розміщення на веб-сайтах www.ord-ua.com й www.ipress.ua протягом одного місяця з моменту набуття чинності судового рішення у справі повідомлення під заголовком «СПРОСТУВАННЯ» наступного змісту:

"ІНФОРМАЦІЯ_6 на даному веб-сайті була розміщена стаття „ІНФОРМАЦІЯ_15", в якій мною була викладена недостовірна інформація щодо ОСОБА_13 та Всеукраїнської громадської організації „Федерація парашутного спорту України".

Зокрема, недостовірною є інформація стосовно того, що ОСОБА_2 фінансував „тітушок" під час подій на Майдані, є шахраєм, „типу президентом псевдо „федерації", спортсмени-парашутисти платили ОСОБА_2 „безповоротну фінансову допомогу" за участь у чемпіонаті України (в тому числі, по 2 тис. грн. з кожного учасника та по 5 тис. грн. з кожної команди), налагодив торгівлю неіснуючими в країні „сертифікатами парашутиста" (зокрема, неповнолітнім).

Недостовірною також є інформація, що прокуратура м. Києва відкрила відносно керівників „федерації" - ОСОБА_2 та ОСОБА_9 кримінальні справи по обвинуваченню в шахрайстві (кримінальна справа була відкрита не відносно певних осіб, а по факту, а ОСОБА_2 жодне обвинувачення по ній не висувалося), з воцарінням ОСОБА_7 побори зі спортсменів відновились з новою силою, а розслідування кримінальної справи різко пригальмувалось у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 переметнувся в штаб харківського губернатора ОСОБА_8 , а останній підключив всі можливості, щоб вберегти ОСОБА_2 та ОСОБА_9 від знайомства з меню Лук`янівського СІЗО; щоправда, кримінальну справу закрити не вдалось, її просто поклали на полицю й не проводили жодних дій аж до травня 2014 р. (насправді, вона була закрита 26.12.2011 р., тобто задовго до публікації статті). Також не відповідає дійсності інформація, що аферист ОСОБА_2 у вересні 2013 р. підсунув на підпис попередньому міністру ОСОБА_15 нормативно-правовий акт, згідно з яким до участі в державних змаганнях з парашутного спорту допускаються лише громадяни, які вступили в громадську організацію ІНФОРМАЦІЯ_16 , купили в ОСОБА_9 „сертифікат парашутиста" й пред`явили платіжний документ про сплату шахраям безповоротної фінансової допомоги та накази, які були скасовані судовими рішеннями і згідно яких зі спортсменів збиралися гроші, виносилися на прохання аферистів ОСОБА_2 і ОСОБА_9 . Крім того, недостовірною є інформація стосовно того, що на обговорення моїх позовів до Міністерства молоді та спорту були запрошені аферисти, на якому заступник міністра ОСОБА_12 продемонстрував присутнім ОСОБА_2 в якості „смотрящего" по парашутному спорту й оголосив, що без дозволу ОСОБА_2 спортом ніхто займатися не буде. Також недостовірним є зміст коментаря до фотографії, у якому ОСОБА_2 характеризується, зокрема, як спонсор „тітушек".

Не відповідає дійсності і те, що на користь ФПСУ з неповнолітніх вихованців державного авіаційно-спортивного клубу Міністерства освіти і науки вимагали „безповоротну фінансову допомогу" за учать у національних змаганнях з класичного парашутизму серед юніорів; Генеральна прокуратура України провела перевірку і з`ясувала, що ніякого чемпіонату України з класичного парашутизму серед юніорів насправді ніколи не було, а гроші зі спортсменів збирали аферисти, які по підроблених документах зареєстрували громадську організацію з пишномовною назвою „федерація парашутного спорту України". Щоправда, жодних повноважень спортивної федерації ця контора ніколи не мала; ФПСУ є псевдо федерацією; створювалась видимість проведення змагань; спортсмени сплачували всі витрати на проведення змагань (хоча тоді є незрозумілим, навіщо спортсменом було оплачувати проживання, харчування, пальне для літака, „добові" тощо, якщо змагання не проводилися); відносно керівників ФПСУ була відкрита кримінальна справа по обвинуваченню в шахрайстві.

ОСОБА_14 .".

Визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_2 та ділову репутацію Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України» інформацію, викладену і розповсюджену ОСОБА_1 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка 04 липня 2014 року була розміщена на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо того, що: ОСОБА_2 , який являється керівником Всеукраїнської громадської організації „Федерація парашутного спорту України", домовлявся з начальником (начальниками) авіаспортивного клубу, що до нього приїдуть парашутисти „пострибати за гроші", є шахраєм та намагався робити повну імітацію національних змагань і видавав куплені в „Спорттоварах" медалі й дипломи; є аферистом та діяв в координації зі співробітниками департаменту неолімпійських видів спорту й ділився з ними заробітками; проти нього, як керівника ФПСУ, була порушена кримінальна справа по обвинуваченню в шахрайстві, а Генеральною прокураторою України було внесено припис повернути спортсменам всі зібрані з них гроші; ФПСУ діє при Міністерстві (мається на увазі Мінмолодьспорт України) та зареєстрована по підроблених документах; виготовляла від імені Міністерства положення про змагання та направляла в спортивні організації запрошення для участі в неіснуючих змаганнях, при цьому умовою допуску спортсменів була сплата великих грошових сум на користь ФПСУ по 2 тис. грн. з кожного учасника і по 5 тис. грн. з кожної команди, а також придбання ФПСУ „сертифікатів парашутиста"; співробітники ФПСУ є аферистами, які самотужки виготовляли на звичайному принтері і продавали від імені держави як документ, що, начебто, надає право виконувати парашутні стрибки в Україні; аферисти (маються на увазі співробітники ФПСУ) діяли в координації зі співробітниками департаменту неолімпійських видів спорту, з якими, очевидно, ділились заробітками; для створення видимості законності дій шахраїв (маються на увазі співробітники ФПСУ) в Міністерстві щороку змінювалась нумерація псевдо-чемпіонатів і Кубків України з парашутного спорту, що включались в Єдиний календарний план, хоча вони й не проводились; проти ОСОБА_2 , як керівника ФПСУ, була порушена кримінальна справа по обвинуваченню в шахрайстві, а Генеральною прокуратурою України було внесено припис повернути спортсменам всі зібрані з них гроші; після призначення Міністром ОСОБА_15 всі побори зі спортсменів були відновлені (мається на увазі з боку ФПСУ).

Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати розповсюджену ним недостовірну інформацію щодо ОСОБА_2 та Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України» шляхом розміщення на на веб-сайті www.ord-ua.com протягом одного місяця з моменту набуття чинності судового рішення у справі повідомлення під заголовком „СПРОСТУВАННЯ" наступного змісту:

„04.07.2014 р. на веб-сайті сайті ІНФОРМАЦІЯ_5 була розміщена стаття „ІНФОРМАЦІЯ_1", в якій мною була викладена недостовірна інформація щодо ОСОБА_13 та Всеукраїнської громадської організації „Федерація парашутного спорту України".

Зокрема, недостовірною є інформація стосовно того, що ОСОБА_2 , який являється керівником Всеукраїнської громадської організації „Федерація парашутного спорту України", домовлявся з начальником (начальниками) авіаспортивного клубу, що до нього приїдуть парашутисти „пострибати за гроші", є шахраєм та намагався робити повну імітацію національних змагань і видавав куплені в „Спорттоварах" медалі й дипломи; є аферистом та діяв в координації зі співробітниками Департаменту неолімпійських видів спорту й ділився з ними заробітками; проти нього, як керівника ФПСУ, була порушена кримінальна справа по обвинуваченню в шахрайстві, а Генеральною прокуратурою України було внесено припис повернути спортсменам всі зібрані з них гроші.

Також недостовірною є інформація стосовно того, що Всеукраїнська громадська організація „Федерація парашутного спорту України" діє при Міністерстві (мається на увазі Мінмолодьспорт України) та зареєстрована по підроблених документах. Також не відповідає дійсності інформація, що Всеукраїнська громадська організація „Федерація парашутного спорту України" виготовляла від імені Міністерства (мається на увазі Мінмолодьспорт України) положення про змагання та направляла в спортивні організації запрошення для участі в неіснуючих змаганнях, при цьому умовою допуску спортсменів була сплата великих грошових сум на користь ФПСУ по 2 тис. грн. з кожного учасника й по 5 тис. грн. з кожної команди, а також придбання у Всеукраїнської громадської організації „Федерація парашутного спорту України" сертифікатів парашутиста. Недостовірними є і відомості про те, що співробітники Всеукраїнської громадської організації „Федерація парашутного спорту України" є аферистами, які самотужки виготовляли на звичайному принтері сертифікат парашутиста й продавали від імені держави як документ, що, начебто, надає право виконувати парашутні стрибки в Україні та діяли в координації зі співробітниками департаменту неолімпійських видів спорту, з якими, очевидно, ділились заробітками.

Також не відповідає дійсності те, що для створення видимості законності дій шахраїв (маються на увазі співробітники ФПСУ) в Міністерстві (мається на увазі Мінмолодьспорт України) щороку змінювалась нумерація псевдо-чемпіонатів і Кубків України з парашутного спорту, що включались в Єдиний календарний план, хоча вони й не проводились. Недостовірною являється інформація стосовно того, що проти керівників Всеукраїнської громадської організації „Федерація парашутного спорту України" була порушена кримінальна справа по обвинуваченню в шахрайстві, а Генеральною прокуратурою України було внесено припис повернути спортсменам всі зібрані з них гроші та про те, що після призначення міністром ОСОБА_15 всі побори зі спортсменів були відновлені (мається на увазі з боку Всеукраїнської громадської організації „Федерація парашутного спорту України").

ОСОБА_14 . ".

Зобов`язано ОСОБА_3 протягом одного місяця з моменту набуття чинності судового рішення у справі вилучити з веб-порталу www.ord-ua.com статтю під назвою „ ІНФОРМАЦІЯ_15 ", розміщену за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 і датовану ІНФОРМАЦІЯ_6 та статтю під назвою „ ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розміщену за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 й датовану ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Зобов`язано ТОВ «Інтернет Інвест» протягом одного місяця з моменту набуття чинності судового рішення у справі вилучити з веб-порталу www.ipress.ua статтю, датовану ІНФОРМАЦІЯ_6 і розміщену за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою „ ІНФОРМАЦІЯ_15 " .

Зобов`язано ТОВ „Інтернет Інвест" протягом одного місяця з моменту набуття чинності судового рішення у справі вилучити з веб-порталу www.startnews.net лінк, датований ІНФОРМАЦІЯ_6 й розміщений за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 під назвою „ ІНФОРМАЦІЯ_15 " та розмістити на веб-сайті www.startnews.net протягом одного місяця з моменту набуття чинності судового рішення у справі повідомлення під заголовком „СПРОСТУВАННЯ" наступного змісту:

„ ІНФОРМАЦІЯ_6 на нашому сайті був розміщений лінк (посилання) на сайт www.ord-ua.com з назвою ІНФОРМАЦІЯ_15. Повідомляємо, що деяка інформація, яка стосується ОСОБА_2 та Всеукраїнської громадської організації „Федерація парашутного спорту України" та розміщена по вказаному лінку, є недостовірною, у зв`язку з чим на сайті www.ord-ua.com було викладено її спростування. Для ознайомлення з ним, пропонуємо Вам перейти на www.ord-ua.com".

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ТОВ «Інтернет Інвест» солідарно на користь ОСОБА_2 10 000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок поширення недостовірної інформації, яка порочить його честь, гідність і ділову репутацію, в задоволенні решти суми, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ТОВ «Інтернет Інвест» в рівних частках з кожного на користь ОСОБА_2 2 462 грн. 65 коп. судового збору.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 21 квітня 2021 року ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу у якій, просив рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову, відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на думку скаржника позивача-1 є хитрою, спритною та нечесною в своїх вчинках людиною, аргументація чого, викладена в його публікаціях. Позивача-2 скаржник вважає псевдо-федерацією, яка не має жодного відношення до спорту й не виконує повноважень спортивної федерації.

Скаржник зазначає, що його оціночні судження щодо позивачів-1 та 2 ґрунтуються на судових рішеннях, що набрали законної сили.

На думку скаржника, інформація: «Спортсмени-парашутисти платили ОСОБА_2 „безповоротну фінансову допомогу" за участь у чемпіонаті України (в тому числі, по 2 тис. грн. з кожного учасника та по 5 тис. грн. з кожної команди), налагодив торгівлю неіснуючими в країні „сертифікатами парашутиста" (зокрема, неповнолітнім)» відповідає дійсності й підтверджується повідомленнями за підписом ОСОБА_2 та інших службових осіб Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України». Крім того, вимога про сплату коштів була розміщена не веб-сторінці позивача-2.

Скаржник зазначає, що у зв`язку з вимаганням ОСОБА_16 та ОСОБА_17 грошових коштів з учасників державних спортивних заходів, він звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з низкою позовів за результати розгляду яких, були скасовані накази про проведення великої кількості чемпіонатів України. Крім того, прокуратура міста Києва провела в 2009 - 2010 роках перевірку діяльності позивача-2 та встановила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_9 систематично виготовляли фальшиві документи про проведення, нібито, державних змагань з парашутного спорту.

На думку скаржника, інформація наступного змісту: «Прокуратура м. Києва відкрила відносно керівника «федерації» - ОСОБА_2 та ОСОБА_9 кримінальні справи по обвинуваченню в шахрайстві», відповідає дійсності на підтвердження чого, зокрема, скаржником було подано до суду першої інстанції клопотання про витребування доказів, яке судом було відхилено.

Скаржник зазначає, що інформація: «З воцарінням ОСОБА_7 побори зі спортсменів відновились з новою силою, а розслідування кримінальної справи різко пригальмувалось у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 переметнувся в штаб харківського губернатора ОСОБА_8 , а останній підключив всі можливості, щоб вберегти ОСОБА_2 та ОСОБА_9 від знайомства з меню Лук`янівського СІЗО» відповідає дійсності і є загальновідомою.

На думку скаржника, інформація: «Щоправда, кримінальну справу закрити не вдалось, її просто поклали на полицю й не проводили жодних дій аж до травня 2014 р.», відповідає дійсності, оскільки постанова про закриття кримінальної справи № 50-5753 була скасована, як незаконна.

Інформацію: «Аферист ОСОБА_2 у вересні 2013 року підсунув на підпис попередньому міністру ОСОБА_15 нормативно-правовий акт, згідно з яким до участі в державних змаганнях з парашутного спорту допускаються лише громадяни, які вступили в громадську організацію ІНФОРМАЦІЯ_16 , купили в ОСОБА_9 „сертифікат парашутиста" і пред`явили платіжний документ про сплату шахраям безповоротної фінансової допомоги» скаржник вважає такою, що відповідає дійсності посилаючись на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року у справі № 826/3337/14, якою було визнано незаконними положення нормативно-правового акту - Правила спортивних змагань з парашутного спорту, які встановлюють привілеї ФПСУ.

Інформація: «Накази, які були скасовані судовими рішеннями і згідно яких зі спортсменів збиралися гроші, виносилися на прохання аферистів ОСОБА_2 і ОСОБА_9 », на думку скаржника, підтверджується судовими рішеннями, відповіддю Товариства сприяння обороні України від 18 липня 2016 року № 1/178 та листом ТСОУ від 10 травня 2012 року № 12.

Скаржник вважає, що інформація: «На обговорення позовів автора статті до міністерства були запрошені аферисти, на якому заступник міністра ОСОБА_12 продемонстрував присутнім ОСОБА_2 в якості „смотрящего" по парашутному спорту й оголосив, що без дозволу ОСОБА_2 спортом ніхто займатися не буде», не стосується честі, гідності та ділової репутації позивачів.

Скаржник не погоджується з визнанням недійсною інформації, в якій він характеризував позивача-1, як спонсора «тітушек», оскільки останній був учасником партії Регіонів, які брали участь у акції протесту в 2013-2014 роках, що є загальновідомим фактом й неодноразово висвітлювалися в засобах масової інформації.

На думку скаржника, інформація: «На користь ФПСУ з неповнолітніх вихованців державного авіаційно-спортивного клубу Міністерства освіти і науки вимагали „безповоротну фінансову допомогу" за учать у національних змагання з класичного парашутизму серед юніорів» була встановлена Генеральною прокуратурою України в ході розгляду депутатського звернення та підтверджується, зокрема, відповідями та зверненнями Міністерства освіти і науки України, матеріалами службового розслідування, квитанцією № 31а/042F1 від 07 вересня 2009 року та довіреністю ОСОБА_18 на ім`я скаржника.

Скаржник зазначає, що інформація: «Генеральна прокуратура України провела перевірку й з`ясувала, що ніякого чемпіонату України з класичного парашутизму серед юніорів насправді ніколи не було, а гроші зі спортсменів збирали аферисти, які по підроблених документах зареєстрували громадську організацію з пишномовною назвою „федерація парашутного спорту України". Щоправда, жодних повноважень спортивної федерації ця контора ніколи не мала; ФПСУ є псевдо федерацією; створювалась видимість проведення змагань; спортсмени сплачували всі витрати на проведення змагань (хоча тоді є незрозумілим, навіщо спортсменом було оплачувати проживання, харчування, пальне для літака, „добові" тощо, якщо змагання не проводилися); відносно керівників ФПСУ була відкрита кримінальна справа по обвинуваченню в шахрайстві.», підтверджується матеріалами перевірки додержання вимог чинного законодавства ВГО «Федерація парашутного спорту України», проведеної в грудні 2009 - лютому 2010 роках за зверненням народних депутатів України ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які скаржник просив витребувати з прокуратури міста Києва, проте його клопотання було відхилено.

Інформація: «ФПСУ діє при Міністерстві та зареєстрована по підроблених документах», підтверджується відповіддю Міністерства Юстиції України від 18 лютого 2009 року № 809-0-2-09-32.

Скаржник зазначає, що джерелом на підставі якого він писав статтю «ІНФОРМАЦІЯ_14» є ЄДРСР, який є загальнодоступним.

На думку скаржника, пояснення свідків зазначені у оскаржуваному рішенні, не відповідають дійсності.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції було зобов`язано ОСОБА_3 та ТОВ «Інтернет Інвест» вчинити певні дії, проте вказані особи не мають відношення до спірної публікації. Крім того, розмір моральної шкоди, на думку скаржника, є необґрунтованим.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 травня 2021 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 травня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Не погоджуючись із рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29 березня 2021 року ТОВ «Інтернет Інвест» направило апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просило вищевказане рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог, відмовити; покласти судові витрати на позивача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ТОВ «Інтернет Інвест» здійснює діяльність на ринку послуг інформації, зокрема, надає послуги з реєстрації доменних імен в домені першого та публічних документах другого рівня UA. Також, ТОВ «Інтернет Інвест» в залежності від умов договору укладеного з особою, яка зареєструвала доменне ім`я та є його власником, здійснює публікацію даних в публічних серверах.

Скаржник зазначає, що він веде лише технічне обслуговування домену та не являється власником, адміністратором чи користувачем доменного імені.

Скаржник зазначає, що ним було розпочато процедуру реєстрації домену ірrеss.ua за наявності свідоцтва на знак для товарів та послуг № НОМЕР_1 , власником якого, згідно даних бази ДП «Український інститут промислової власності» було: «ІПРЕСС» СПУВКА З ОРГАНІЧОНОМ ОДПОВЄДЖЯЛЬНОШЬЧЬОМ (РL). Разом з тим, скаржник не надає послуги з реєстрації, обслуговування та делегування доменного імені startnews.net.

На думку скаржника, виконати оскаржуване рішення є технічно не можливо, оскільки спростувати інформацію може лише особа, що має доступ до керування сайтом, а скаржник такого доступу, немає.

Таким чином, скаржник вважає, що суд першої інстанції невірно визначився із суб`єктним складом по даній справі та розглянув її за участі неналежних відповідачів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

26 травня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від позивачів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 з відповідними підтвердженнями про направлення вказаного відзиву усім учасникам справи.

З вказаного відзиву вбачається, що позивачі не погоджуються з доводами апеляційної скарги та просять залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення, без змін.

Позивачі зазначають, що жодним із наведених відповідачем-2 рішень не було встановлено те, що ФПСУ не є федерацією парашутного спорту та/або що вона ніколи не мала повноважень спортивної федерації.

На думку позивачів, матеріали справи не містять доказів того, що спортсмени-парашутисти платили особисто ОСОБА_2 безповоротну фінансову допомогу за участь у чемпіонаті України та того, що він налагодив торгівлю неіснуючими в країні сертифікатами парашутиста. Натомість, судом було встановлено, що спортсмени-парашутисти сплачували кошти на користь ФПСУ виключно у безготівковій формі на банківський рахунок останньої.

Позивачі зазначають, що ОСОБА_2 не виконував функцій президента ФПСУ та відповідно не був посадовою особою останньої в період з 01 січня 2009 року по 2013 рік.

Позивачі зазначають, що ОСОБА_1 не надав до суду доказів того, що ОСОБА_2 є аферистом, шахраєм, керівним представником кримінального світу, що останній фінансував «ті тушок» на Майдані, та безпідставно застосував образливу лексику по відношенню до позивачів.

Крім того, позивачі зазначають, що жодні кримінальні справи відносно ОСОБА_2 не порушувалися, а жодні приписи ГПУ не виносила. Зазначена позивачами в позовній заяві інформація містить негативний характер щодо особи ОСОБА_2 , що свідчить про завдання йому моральної шкоди.

03 червня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від позивачів на апеляційну скаргу ТОВ Інтернет Інвест» з відповідними підтвердженнями про направлення вказаного відзиву усім учасникам справи.

З вказаного відзиву вбачається, що позивачі не погоджуються з доводами апеляційної скарги та просять залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення, без змін.

Позивачі зазначають, що посилаючись на те, що відповідач-3 не є власником веб-сайту « www.ipress.ua », не підтверджується належними доказами по справі, останнім надано лише лист, який на думку позивачів, не може бути належним та допустимим доказом у справі. Крім того, відповідачем-3 не були виконані вимоги суду щодо надання певних доказів, які судом витребовувалися, а інформацію надану відповідачем-3, позивачі вважають такою, що суперечить даним, викладеним в офіційних джерелах.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційних скарг та просив їх задовольнити.

Представники позивача ВГО «Федерація парашутного спорту України» - адвокати Шупик О. А. та Володько С. С. заперечували проти доводів апеляційних скарг, та просили залишити їх без задоволення, а оскаржуване рішення, без змін.

Відповідачі 1-та 3 до суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у зв`язку чим, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги в частині спростування зазначеної в оскаржуваному рішенні інформації, суд першої інстанції виходив з того, що публікації у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_15» та «ІНФОРМАЦІЯ_1» є таким, що за своїм змістом та способом викладення (використання у тексті для характеристики особистості та діяльності підекспертного тільки тих термінів, які за свої значенням формують у читача антипатію та негативні уявлення до тієї особи, яку вони характеризують, відсутність інших, альтернативних, характеристик, оцінок дій, тощо) формує категорично негативну громадську думку щодо ОСОБА_2 і може підривати його авторитет та ділову репутацію та принижувати честь та гідність.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з моральних страждань та психологічних переживань позивача-1.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_11 на веб-сайтах ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_13 були опубліковані статті « ІНФОРМАЦІЯ_15 » (т. І а.с. 48-74, 80-96).

Із висновку експерта №026/15 за результатами проведення комплексного експертного дослідження комп`ютерної техніки та програмних продуктів і телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів від 18 лютого 2015 року, здійсненого Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності вбачається, що ресурси/посилання ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходяться у вільному доступі для перегляду та копіювання користувачами мережі Інтернет. Ресурс/посилання ІНФОРМАЦІЯ_3 при звернені до нього видає інформаційне повідомлення про неможливість відображення ресурсу за відповідним посиланням (т. І а.с. 35-46).

У додатку №1 до експертного висновку наводиться вміст вказаних вище ресурсів (посилань), з тексту яких вбачається, що їх автором є ОСОБА_1 (т. І, а.с. 56; 71; 96).

Станом на день складання висновку експерта №026/15 18 лютого 2015 року зі статтею «ІНФОРМАЦІЯ_15», розміщеною за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 ознайомилося 2 060 користувачів мережі Інтернет (соціальна мережа Фейсбук) (т. І а.с.57); зі статтею «ІНФОРМАЦІЯ_1», розміщеною за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 ознайомились 383 особи (Т. І. а.с.71). Крім того, користувачі інтернет ресурсу залишали велику кількість коментарів до цих статей, в тому числі, негативних по відношенню до описаних осіб (т. І, а.с. 57-59; 71-75).

Постановою слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві від 26 грудня 2011 року, кримінальну справу № 50-5753 щодо вчинення посадовими особами Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України» шахрайства, а саме заволодіння коштами спортсменів шляхом обману та зловживання довірою, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, закрито за відсутності складу злочину, на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (т. І а.с. 154-158).

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 28 листопада 2012 року постанову слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві від 26 грудня 2011 року про закриття кримінальної справи № 50-5753, щодо вчинення посадовими особами Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України» шахрайства, а саме заволодіння коштами спортсменів шляхом обману та зловживання довірою передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за відсутності складу злочину, на підставі п. 2 ст. 6 КПК України, скасовано та направлено справу прокурору Шевченківського району м. Києва для відновлення слідства (т. ІІІ а.с. 64-66).

Згідно довідки серії ЦАП № 308340 МВС України, ОСОБА_2 станом на 13 лютого 2015 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (т. І а.с. 108).

Із листа ТОВ «Інтернет Інвест» № 461 від 05 грудня 2014 року вбачається, що останнє надає послуги лише з реєстрації доменних імен ipress.ua та startnews.net, але не розміщує вищевказані сайти на своїх технічних майданчиках. У зв`язку з чим, інформація стосовно власників веб-сайтів товариству не відома. Разом з тим, інформація щодо реєстр антів доменних імен ipress.ua та startnews.net не може бути розкрита третім особам відповідно до чинного Закону України «Про захист персональних даних» та Закону України «Про телекомунікації» та може поширюватися лише за наявності письмової згоди реєстранта або може бути надана суду на відповідний запит (т. І а.с. 105).

Із листа Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України» № 01/09 від 02 січня 2009 року вбачається, що рішенням Ради Федерації парашутного спорту України від 19 грудня 2008 року затверджені розміри членських внесків на 2009 рік. Разом із колективними внесками сплачуються індивідуальні річні внески від кожного члена ФПСУ (т. ІІІ а.с. 52).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 лютого 2012 року визнано протиправною бездіяльність Міністерства сім`ї молоді та спорту України щодо затвердження положень про третій чемпіонат України з парашутного спорту (групова акробатика); визнано протиправною бездіяльність Міністерства сім`ї молоді та спорту України щодо прийняття наказу про затвердження положення про четвертий чемпіонат України групової парашутної акробатики та дії щодо затвердження Положення про четвертий чемпіонат України з групової парашутної акробатики; зобов`язано Державну службу молоді та спорту України впорядкувати нумерацію чемпіонатів України з парашутного спорту (групова акробатика), з урахуванням того, що четвертий чемпіонат України з групової парашутної акробатики не мав офіційного статусу (т. ІІІ а.с. 56-58).

Прокурату міста Києва у листі № 04/2/3-154/17 від 09 серпня 2017 року повідомила, що СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005419 від 29 травня 2014 року за фактом привласнення посадовими особами Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України» грошових коштів членів федерації під час проведення турніру по парашутному спорту, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. За результатами досудового розслідування слідчим 07 квітня 2017 року кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що рішення про його закриття прийнято передчасно, у зв`язку з чим, 08 серпня 2017 року Київською місцевою прокуратурою № 8 постанову про закриття кримінального провадження, скасовано (т. ІІІ а.с. 82).

З листа Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України» від 23 грудня 2010 року № 10/12/06 вбачається, що у 2010 році ОСОБА_18 не підтверджував свою приналежність до членів ФПСУ, членських внесків не сплачував, а відтак, згідно з п. 4.13. Статуту ФПСУ вважається таким, що зупинив своє членство у ФПСУ (т. ІІІ а.с. 93).

У письмовому протесті за № 07/1-81 вих-10 від 27 лютого 2010 року Прокуратура міста Києва зазначила, що перевіркою встановлено, що всупереч вимог п. 49 Положення та п. 1.2. Наказу ВГО «Федерація парашутного спорту України», за відсутності делегованих повноважень та без погодження з центральним органом виконавчої влади з фізичної культури і спорту, розроблено та рішенням Ради від 21 серпня 2009 року затверджено Положення про 59-й чемпіонат України та 2- чемпіонат України серед юніорів з класичного парашутизму. Вказане положення про змагання не затверджено Міністерством України у справах сім`ї, молоді та спорту. Крім того, на момент прийняття рішення ВГО «Федерація парашутного спорту України» відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 Закону України «Про об`єднання громадян» не мала статусу всеукраїнського об`єднання громадян (т. ІІІ а.с. 97-99).

Як вбачається із депутатського запиту № 145-1/98 від 05 листопада 2009 року до Прем`єр міністра України Тимошенко Ю. В., народний депутат України ОСОБА_19 вимагала, зокрема, зобов`язати Мінюст України вжити негайних заходів для скасування державної реєстрації Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України», яка була зареєстрована по підроблених документах, у своїй діяльності порушує власний Статут, систематично нехтує настанови Закону України «Про об`єднання громадян» і не має місцевих осередків у половині областей України (т. ІІІ а.с. 96-100).

Так, Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Як зазначає у своїх висновках Європейський суд з прав людини, свобода вираження поглядів є однією з основних засад демократичного суспільства і одною з основних умов його прогресу і самореалізації кожної особистості (справа «Лопес Гомес да Сільва проти Португалії»).

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

За положеннями ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до частини першої статті 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

З огляду на статтю 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті 10 Конвенції.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу.

У разі, якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872?му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а публічні особи мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент опублікування спірної інформації ОСОБА_2 був публічною особою, депутатом Харківської обласної ради, а тому відповідно межа допустимої критики та обсяги поширення інформації щодо нього є значно ширшими, ніж щодо непублічної особи, оскільки його дії становлять підвищений суспільний інтерес.

ОСОБА_1 , на момент опублікування спірної інформації, працював журналістом.

У пункті 43 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «CASE OF CASTELLS v. SPAIN» від 23 квітня 1992 року суд зазначив, що преса відіграє непересічну роль у правовій державі. Хоча вона не може переступати певні межі, встановлені зокрема й заради захисту репутації інших осіб, та зобов`язана, втім, передавати - у спосіб, що не суперечить її обов`язкам - інформацію й ідеї щодо політичних проблем та інших тем, що становлять суспільний інтерес.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 29 березня 2005 року у справі «Українська прес-група проти України» зазначено наступне: «... на пресу не лише покладено обов`язок поширювати таку інформацію та ідеї: суспільство також має право отримувати їх. Якби було інакше, преса була б неспроможна відігравати свою важливу роль «вартового суспільства...», «журналістська свобода передбачає також використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або, навіть провокаційних...», «....у своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яка охороняється статтею 10 Конвенції...»

У рішенні ЄСПЛ у справі «DE HAAS AND GIJSELS v. BELGIUM» стаття 10 Конвенції захищає не лише висловлені відомості і судження, але й форму, в якій це робиться. В той же час свобода журналістів включає право на можливу долю перебільшення і навіть провокації.

Матеріали даної справи містять низку судових рішень, листів Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України», Прокуратури міста Києва, депутатських зверненень в яких міститься певна інформація щодо особи та діяльності ОСОБА_2 та ВГО «Федерація парашутного спорту України», зокрема, щодо відкриття та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_2 , щодо сплати колективних та індивідуальних річних внесків членами ФПСУ, відсутність у ФПСУ повноважень спортивної федерації, реєстрація ФПСУ по підробленим документам, щодо привласнення посадовими особами ФПСУ грошових коштів членів федерації під час проведення турніру по парашутному спорту.

Відповідач-1, будучи журналістом, проаналізувавши інформацію, яка міститься у вищевказаних документа, висловив свою думку щодо неї у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_15» та «ІНФОРМАЦІЯ_1» за власним суб`єктивним переконанням. Тобто, інформація викладена у зазначених статтях, не є особистим твердженням відповідача-1, а є оцінкою отриманої інформації із судових рішень, листів, звернень, та є його власними висновками щодо неї. Такі висновки не можуть бути ані спростовані, ані підтверджені.

Поширення таких висновків відповідачем-1 повинно оцінюватись з точки зору суспільно відповідальної поведінки будь-якої особи перед суспільством, а аналіз таких висновків повинен здійснюватися суспільством на основі усієї інформації отриманої з різних джерел.

Вжиті у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_15» та «ІНФОРМАЦІЯ_14-3» відповідачем-1 висловлювання щодо позивачів, відображають лише власну оцінку реальних подій, висловлену у формі оціночних суджень, суб`єктивної думки, критичних зауважень, припущень, а тому не є недостовірною інформацією, а відтак, не підлягає скасуванню.

Застосування у зазначених статтях слів «шахрай», «мародери», «аферист» не можна розцінювати як звинувачення чи образу позивача-1, оскільки такі слова можуть носити склад провокаційного забарвлення.

Колегія суддів вважає, що інформація зазначена у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_15» та «ІНФОРМАЦІЯ_1» не виходить за рамки суспільної моралі, висловлена у формі, що не принижує гідність, честь чи ділову репутацію, не носить характеру завідомо неправдивих відомостей та не є розповсюдженням завідомо неправдивої інформації, а відтак, підстави для її скасування, відсутні.

В свою чергу, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не взяв до уваги вищевказані обставини та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання інформації (зазначеної судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні) зазначеної у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_15» та «ІНФОРМАЦІЯ_1», недостовірною та її спростування.

В судовому засіданні представниками Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України» повідомлено суду про те, що ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_2 помер, на підтвердження чого суду було надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 .

В свою чергу, відповідачем ОСОБА_1 було заявлено клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 у зв`язку з його смертю з врахуванням того, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

За правилом пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Так, позивачами по даній справі є ОСОБА_2 та ВГО «Федерація парашутного спорту України». Предметом даного позову є захист, честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди. Відносини щодо захисту, честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди, не допускають правонаступництва.

ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_2 , помер.

Враховуючи те, що спірні правовідносини по даній справі не допускають правонаступництва, а ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_12 помер, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» про захист, честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 377, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 березня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» про захист, честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з Всеукраїнської громадської організації «Федерація парашутного спорту України» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3 690 грн.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» про захист, честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди, закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Я. В. Головачов

О. В. Шахова