ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/964/20 Номер провадження 22-ц/814/1288/21Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі: головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.

розглянула в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 березня 2021 року, ухвалене суддею Клименко С.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позову вказувала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний рішенням суду від 11.05.2012 р. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням суду від 19.04.2012 р. з відповідача на її користь утримання сина стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

У період з вересня 2019 р. по травень 2020 р. дитина проходила навчання у «Школі іноземних мов», на яке вона витратила кошти в сумі 12600 грн. Крім цього, нею сплачено додаткові кошти на лікування дитини в лікаря-стоматолога в лютому та червні 2020 року в сумі 17 099 грн.

Оскільки відповідач зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах, пов`язаних з всебічним розвитком та лікуванням їх сина в розмірі половини від понесених нею витрат у розмірі 14 549,50 грн., просила стягнути з відповідача на її користь вказану суму коштів.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину в сумі 6 300,00 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилась позивач, оскарживши його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі позивачка прохає скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вважає, що суд безпідставно відмовив у стягненні з відповідача половини витрат на лікаря-стоматолога, тоді як нею надані належні докази понесення вказаних витрат.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подавався.

Згідно ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 05.08.2006 року перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11.05.2012 р.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні.

Крім цього, заочним рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2012 року з відповідача на її користь на утримання сина стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно (а.с. 6- 9).

Згідно наданих суду копій квитанцій від 09.09.2019 р., 09.10.2019 р., 05.11.2019 р., 02.12.2019 р., 03.01.2020 р., 03.02.2020 р., 02.03.2020 р., 06.04.2020 р., 06.05.2020 р. ОСОБА_1 сплачені кошти за навчання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 в «Школі іноземних мов» в сумі 12 600,00 грн. (а.с. 11-13).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою доведено понесення витрат на навчання дитини у «Школі іноземних мов» на суму 12600,00 грн., тому суд дійшов висновку про стягнення половини цих витрат у сумі 6300,00 грн. на її користь з відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення половини витрат, понесених позивачкою на лікаря-стоматолога, місцевий суд виходив з недоведеності цих вимог.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 фактично не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача на її користь половини витрат на лікаря-стоматолога. В іншій частині рішення місцевого суду нею не оскаржується, тому не перевіряється колегією суддів у цій частині.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення витрат на лікування дитини, з огляду на таке.

Згідно ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1489цс17 від 13.09.2017 року, за частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 р. при розгляді справи № 520/12681/17.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на лікування дитини ОСОБА_3 в лікаря-стоматолога в сумі 17 099,00 грн. позивачкою надано до місцевого суду копії рахунків від 21.02.2020 р. № 00015459 на суму 1199,00 грн.; від 03.06.2020 р. № 00017799 на суму 7700 грн.; від 21.02.2020 р. № 00015485 на суму 7500,00 грн. та від 30.06.2020 р. № 00018589 на суму 700 грн. (а.с. 14, в тому числі на звороті).

Вказані документи є належними та допустимими доказами на підтвердження того, що позивачкою понесені витрати на лікування дитини ОСОБА_3 в лікаря-стоматолога в сумі 17 099,00 грн., що узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 12 березня 2020 р. у справі № 520/12681/17.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо стягнення витрат на лікування дитини у лікаря-стоматолога за недоведеністю.

Враховуючи те, що позивачкою доведено належними і допустимими доказами факт понесення витрат на лікування неповнолітнього ОСОБА_3 у лікаря-стоматолога на суму 17099,00 грн., колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки половини цих витрат у сумі 8549,50 грн. (17099:2=8549,50).

Між тим, як убачається з позовної заяви, ОСОБА_1 прохає суд стягнути з відповідача на її користь понесені додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у загальній сумі 14549,50 грн.

Оскільки загальна сума понесених позивачкою витрат на навчання дитини становила 12600,00 грн., судом першої інстанції стягнуто з відповідача на її користь половину цих витрат у сумі 6300 грн., то, враховуючи межі позовних вимог (14549,50 грн.), з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 8249,50 грн. витрат, понесених на лікування сина ОСОБА_3 (14549,50-6300=8249,50).

За таких обставин, апеляційна скарга позивачки підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду в частині незадоволених позовних вимог скасуванню з ухваленням нового рішення у цій частині про стягнення витрат, понесених на лікування сина, у сумі 8249,50 грн.

В іншій частині рішення суду залишається без змін.

Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 630,60 грн., враховуючи те, що апеляційна скарга задовольняється апеляційним судом, а позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 382- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 березня 2021 року в частині незадоволених позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат, понесених позивачкою на лікування дитини, - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткові витрати, понесені на лікування дитини, у сумі 8249,50 грн. (вісім тисяч двісті сорок дев`ять гривень 50 копійок) та на користь держави судовий збір в сумі 630,60 грн. (шістсот тридцять гривень 60 копійок).

В іншій частині рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Т.О.Кривчун