Справа №443/1640/20
Провадження №2/443/811/21
РІШЕННЯ

іменем України

16 червня 2021 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача Вінтонів О.Б. ,

відповідача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Жидачеві цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Орган опіки та піклування Жидачівської районної державної адміністрації звернувся до суду із позовом в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що відповідачка є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до повного витягу ДРАЦС громадян щодо актового запису про народження дитини ОСОБА_4 відомості про батька записані відповідно до частини першої ст 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Стверджує, що у Жидачівську районну державну адміністрацію із заявою звернулася ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_1 щодо надання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вона впродовж двох років не займається вихованням дитини, не спілкується з нею, не надає жодної фінансової допомоги на утримання малолітньої доньки. Зазначає, що ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 , що підтверджується її заявою від 19.08.2020 року, засвідченою приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед І.В.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 09.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провавадження.

Ухвалою від 18.03.2021 року до участі у справі залучено правонаступника позивача - Стрийську районну державну адміністрацію Львівської області, як орган опіки та піклування.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 21.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні предстаник позивача підтримала позовні вимоги. Просила задоволити позов.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, зазначивши, що їй відомі наслідки позбавлення батьківських прав щодо її малолітньої дочки.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала. Просила позов задоволити.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 від 24.09.2015 року, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції у Львівській області (а.с.5).

Як вбачається з повного витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_2 від 16.10.2020 року, відомості у графі "підстава відомостей про батька" проведені відповідно до ч.1.ст.135 СК України (за вказівкою матері) (а.с.14-16).

Також, в судовому засіданні встановлено, що малолітня ОСОБА_4 проживає без реєстрації разом з сім`єю ОСОБА_3 та повністю знаходиться на їхньому утриманні, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (а.с.7-8).

Відповідно до вказаних актів обстеження житлово-побутових умов від 21.08.2020 року та 26.08.2020 року, проведених за адресою: АДРЕСА_1 , за даною адресою проживає без реєстрації малолітня ОСОБА_4 , у кімнатах будинку створені всі необхідні умови для проживання та виховання дитини. Кімнати, в тому числі кімната малолітньої дитини є чистими та охайними, комфортними, затишними, омебльованими сучасними меблями. У них знаходиться сучасна побутова техніка: комп`ютер, телевізори, багато різноманітних іграшок для успішного та різнобічного розвитку малолітньої дитини.

Окрім того, судом встановлено, що матір малолітньої - ОСОБА_4 не піклується про здоров`я дитини, про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не проживає разом з донькою, не відвідує її, тобто повністю усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої, що підтверджується зокрема і довідкою дошкільного навчального закладу "Барвінок" Жидачівської міської ради № 2 від 25.08.2020 року (а.с.6)

Як вбачається із завіреної приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Швед І.В. заяви ОСОБА_2 , вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та цією заявою надає згоду на розгляд справи про позбавлення її батьківських прав в суді за її відсутності (а.с.4).

Ці обставини були предметом дослідження комісії з питань захисту прав дитини при Жидачівській районної державній адміністрації, за результатом яких 28.10.2020 року було складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до Закону України ,,Про охорону дитинства,, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, передбачених ст.164 СК, а саме у разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Передбачене п. 2 ч.1 ст. 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (Наведена позиція відображена в постанові Верховного суду від 28.03.2019 року по справі №559/1553/16-ц).

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Відповідно до ч. 5 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

Суд бере до уваги також і ту обставину, що відповідчка під час розгляду справи у суді не заперечила щодо позбавлення її батьківських прав та не заявила про своє бажання, як матері, брати участь у вихованні та утримання своєї доньки, не спілкується з нею більше двох років, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її станом здоров`я, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не підтримує ніяких зв`язків, що свідчить про свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, оскільки обставини, викладені у ньому знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, повністю та послідовно стверджуються матеріалами справи, відповідач в судовому засідання позов визнала, а тому такий слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 354,355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав стосовно малолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для подальшого її влаштування.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.06.2021 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка