Справа № 643/4144/20
Провадження № 2/643/656/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2021 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Горбунової Я.М., за участю секретаря Ускової Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що позивач проживала разом із відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час сумісного проживання у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З червня 2015 року сімейні стосунки з відповідачем фактично припинені, відповідач мешкає окремо.

Донька мешкає разом із позивачем. Відповідач тривалий час участі у вихованні дитини не приймає, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на її утримання не надає, практично перестав цікавитися життям доньки, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Відповідач надав заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що після того як вони з позивачем стали проживати окремо, позивачка не дозволяла йому спілкуватись з дитиною, не дозволяла брати дитину до себе додому, забороняла спілкуватися донці з його батьками. Згодом вони домовилися про побачення з дитиною в присутності позивача. Потім позивач дозволила гуляти з дочкою без неї у визначений день. Однак, періодично визначений день змінювався через плани позивача, а з часом і зовсім вона не давала дитину кілька тижнів поспіль, вигадуючи відмовки, ігнорувати його СМС та дзвінки. Матеріальну допомогу на дитину надавав скільки міг, домовленості щодо конкретної суми аліментів між ними не було. Під час зустрічей з дитиною вони відвідують різні місця, були в кінотеатрі, науково-фантастичному музеї, Фельдман парку, в Саржиному Яру, ловили рибу, ходили на свято новорічної ялинки, гуляли з племінником в розважальному комплексі ''Fly Park, на підтвердження чого є фото. В подальшому позивачка через своє неприязне ставлення до його матері взагалі заборонила будь-яке спілкування з дитиною через те, що він привів дочку до своїх батьків, які привітали подарунками зі святом. Вказав, що хоче встановити дні зустрічей з донькою, щоб йому не перешкоджали у вихованні його дитини та її спілкуванню з його родиною.

Позивач надала пояснення на заперечення відповідача, в яких вказала, що з викладеним у запереченнях на позовну заяву не згодна, вважає, що твердження відповідача свідомо спотворюють дійсні обставини справи та вводять суд в оману. Зі свого боку вона ніколи не заперечувала проти спілкування батька із донькою, не перешкоджала їхнім зустрічам та не обмежувала їх час. Зазначила, що у дитини є режим сну, прийому їжі та занять, тому позивач завжди просила відповідача повертати дитину не пізніше 21.00. годин, але навіть такі домовленості відповідач постійно порушував. Крім того, вона завжди просила відповідача попереджати куди і до якого часу відповідач бере доньку, але він під час зустрічей із дитиною досить часто вимикав мобільний зв`язок і позивач не мала змоги зв`язатися із відповідачем, а враховуючи кримінальний спосіб життя відповідача, довіри у позивача до нього не було. Єдиною відмовою зустрічей із дитиною була хвороба, а сам відповідач нерідко забував про те, що має побачитися із донькою і не відвідував її по півроку. Крім того, декілька разів відповідач приходив на зустрічі із дитиною після нічних вечірок та не спавши всю ніч в стані алкогольного сп`яніння та перегаром, який намагався приховати жуйками. Позивач як матір не могла дозволити відповідачу при цих обставинах залишити дитину наодинці із відповідачем і завжди пропонувала провести час разом, щоб контролювати, що відбувається. Щодо посилання відповідача на заборони спілкуванню доньки із батьками відповідача, зазначила, що перші декілька років життя дитини мати відповідача взагалі не визнавала її за свою онуку. Проявляла інтерес до дитини коли було зручно, а поведінка і виховні методи бабусі не влаштовують її, як матір. Також позивач не згодна з відповідачем стосовно його твердження про надання матеріальної допомоги, оскільки він ніколи не надавав матеріальної допомоги, а подарунки для доньки купували його батьки. Також не погоджується с твердженням відповідача, що під тиском його намагалися змусити відмовитися від батьківських прав на доньку. Вказала, що її чоловік ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зустрілися з відповідачем у людному місці для діалогу з приводу ігнорування відповідачем рідної дитини. А у 2018 році відповідач сам повідомив їй про свій намір надати нотаріально посвідчену згоду на позбавлення його батьківських прав, але після роз`яснення нотаріусом його прав та обов`язків, а також правових наслідків складення такої заяви, відповідач заявив нотаріусу, що йому потрібен час на роздуми. Під час їхньої приватної розмови з відповідачем, останній заявив, що відносно нього на цей час існує кримінальна справа, а наявність у нього малолітньої дитини є пом`якшувальною обставиною при винесенні вироку по кримінальній справі, і запропонував мені почекати до закінчення розгляду кримінальної справи у суді. Позивач зазначила, що відповідач свідомо нехтує батьківськими обов`язками. Для повноцінного розвитку дитини недостатньо декілька разів відвідати розважальні заклади, крім того, це відбувалось три року потому. Із дочкою відповідач практично не спілкується, не цікавиться досягненнями дочки, матеріально не забезпечує, не створює гармонійну атмосферу для дитини.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позові та просили задовольнити. Позивач зазначила, що вона намагалася налагодити спілкування батька з дитиною, навіть влаштовувала зустріч під час якої залучала свого товариша ОСОБА_6 в якості медіатора, який пояснив відповідачу, що з дитиною потрібно спілкуватися та повідомив, що він в подальшому готовий допомогти в цьому питанні. В 2019 році відповідач майже не спілкувався з дитиною. Пізніше виявив бажання поспілкуватися, але вона йому пояснила, що така непослідовна участь у вихованні дитини негативно впливає на її психічний стан. Відповідач востаннє бачився з донькою в січні 2019 року, це був той випадок коли він повів доньку в гараж для спілкування з його родичами без її згоди, будучи обізнаним, що вона проти спілкування їх дитини з його матір`ю. Після цього вона заблокувала його в телефоні на декілька місяців, але потім він не намагався знайти зустрічі та зв`язатися. Останні три роки донька навіть не згадує про батька.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що позивачка забороняє йому бачитися з донькою та створює такі умови, за яких не може бути зустрічей, що позбавляє його можливості брати участь у її вихованні. Позивачка забороняє його матері бачитися з дитиною. Одного разу він привів доньку до своєї матері, після чого позивачка влаштувала сварку, приїздив її чоловік для з`ясування відносин, після чого він доньку більше не бачив. Останній раз бачив дитину два роки тому. Аліменти не сплачує, так як з позовом про стягнення аліментів позивачка до суду не зверталася. Між ними була домовленість про те, що кошти буде надавати по мірі можливості при зустрічах, що він і робив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника та просила прийняти рішення з урахуванням висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради.

Суд, заслухавши пояснення, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню через його недоведеність.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час позивач перебуває в шлюбі з іншим чоловіком та її малолітня донька ОСОБА_3 проживає разом з ними.

Відповідно до ст.164 СК України мати чи батько може бути судом позбавлений батьківських прав з підстав, передбачених даною нормою закону, в тому числі і з тих підстав, що заявляє у позові позивач, а саме, п. 2 ч.1 ст. 164 СК України: якщо батько дитини ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між тим, суд вважає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Так, Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Таким чином, важливим фактором для вирішення питання про позбавлення батьківських прав є винна поведінка відповідача.

Позивачем в якості доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків надано відповідь комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-садок) №199» Харківської міської ради № 469/01-35-19 від 24.12.2019 року, згідно якої ОСОБА_3 виховується у комунальному закладі «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-садок) №199» Харківської міської ради з 01.12.2016 року, приводить і забирає дитину з дитячого садка мати - ОСОБА_1 , мати систематично відвідує батьківські збори, спілкується з вихователем щодо фізичного та духовного розвитку дитини, її виховання, проводить оплату за харчування в дошкільному закладі своєчасно. За весь період перебування ОСОБА_3 в дошкільному навчальному закладі батько ОСОБА_2 не з`являвся та не спілкувався з дитиною в приміщенні ясла-садка, не приводив та не забирав дитину з дитячого садка, не відвідував батьківські збори, не спілкувався з вихователем щодо фізичного та духовного розвитку дитини, її виховання.

Також позивачем надано відповідь директора танцювального центу «All Stars», що знаходиться за адресою: 61144, м. Харків, вул. Героїв Праці, 7, згідно якої ОСОБА_3 приводить та забирає з тренувань мати - ОСОБА_1 .

Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 12.02.2021 року № 110, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Верховний Суд в своїй постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17, зазначив, що висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України).

Обґрунтовуючи свій висновок, комісія посилається лише на пояснення батьків та довідки з поліклініки та навчальних закладів, в яких зазначено, що ці установи відвідує лише мати.

Тому суд приймає до уваги висновок служби у справах дітей, в якому визначено доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як один з доказів і оцінює його у сукупності всіх доказів, наданих сторонами.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019р. у справі № 631/2406/15-ц, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, зазначено, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57. 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789- ХЦ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

При розгляді даної справи позивачем та її представником не доведено, що поведінка відповідача відносно доньки є свідомим нехтуванням своїми батьківськими правами.

Той факт, що батько не забирає дитину із дитячого садочка та танцювального центру не свідчить про його ухилення від виховання дитини та свідоме нехтування своїми обов`язками, а також не може свідчити про відсутність інтересу батька до виховання дитини.

Допитана в судовому засіданні, як свідок подруга позивачки - ОСОБА_7 , повідомила, що з позивачкою знайомі з весни 2015 року. З її донькою ОСОБА_8 та відповідачем ОСОБА_9 також була знайома. Влітку 2015 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відбулася сварка і ОСОБА_10 була змушена покинути житло. Вона часто ходила в гості до ОСОБА_10 , але ОСОБА_9 там не бачила. ОСОБА_8 ніколи не хизувалася подарунками від батька та ніколи не вела про нього розмови. Після того, як ОСОБА_10 вийшла заміж, ОСОБА_8 називала батьком її чоловіка.

Допитаний в судовому засіданні, як свідок товариш сторін - ОСОБА_11 повідомив, що знайомий як із ОСОБА_10 , так і ОСОБА_9 . Після розлучення сторін в 2015 році ОСОБА_9 разом з донькою ОСОБА_8 не бачив. На даний час він продовжує товаришувати з ОСОБА_10 , а також з її новим чоловіком. Інколи на прохання ОСОБА_10 він залишався з дитиною і в той час ОСОБА_12 не згадувала. Зі слів ОСОБА_10 йому відомо, що ОСОБА_9 приходив до неї для зустрічі з донькою один раз. В соціальних мережав він бачив фото ОСОБА_9 з ОСОБА_8 декілька років назад.

Допитаний в судовому засіданні, як свідок товариш позивачки - ОСОБА_13 повідомив, що з ОСОБА_10 знайомий з 2016 року, товаришують сім`ями. ОСОБА_9 бачив два рази, перший в 2017 році коли його запросила ОСОБА_10 бути медіатором з питання спілкування ОСОБА_9 з їх донькою ОСОБА_8 . Під час зустрічі на якій були присутні: він, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та її чоловік, ОСОБА_9 пояснив, що не має фінансової можливості для спілкування з дитиною. На що він йому пояснив, що фінансове питання це не головне, важливим є спілкування з дитиною. В кінці зустрічі ОСОБА_9 пообіцяв, що буде приймати участь у вихованні дитини та висловив свої побоювання, що йому можуть не давати дитину. У зв`язку з чим, він дав йому свій телефон та зазначив що ОСОБА_9 може телефонувати йому, якщо зі сторони ОСОБА_10 будуть якісь перешкоди у його спілкуванні з дитиною. ОСОБА_9 йому не телефонував. Другий раз бачив ОСОБА_9 на дні народженні ОСОБА_8 в 2018 році. На день народження він був без подарунка, пояснив що в нього не багато грошей та він не знає що їй купити. Подарунок, який він потім подарував ОСОБА_8 вибирали та купували разом з ним. ОСОБА_8 називає попою нинішнього чоловіка ОСОБА_10 .

Допитана в судовому засіданні, як свідок мати позивачки - ОСОБА_14 пояснила, що після того як ОСОБА_10 розійшлася з ОСОБА_9 , деякий час ОСОБА_9 приїздив до дитини, сидів на лавці спостерігав як ОСОБА_8 грається в пісочниці. Один раз був на дні народженні. Зазначила, що бояться відпускати ОСОБА_8 разом з ним, оскільки він за нею погано приглядає, крім того в авто сажає не пристебнутою. Останній раз бачився з ОСОБА_8 коли забрав ОСОБА_8 святкувати її день народження в гараж з його родиною.

Допитана в судовому засіданні, як свідок мати відповідача - ОСОБА_15 пояснила, що коли народилася ОСОБА_8 її їм не давали, в квартиру не впускали, з дитиною бачились лише на прогулянках. До того, як ОСОБА_8 виповнився один рік вони кожного місяці купували памперси та все що вона хотіла. Після року вони зустрічалися в парку.В 2019 році, під Новий Рік син приводив ОСОБА_8 до них додому. Також вони всі разом ходили до ОСОБА_8 на ялинку в Будинок Піонерів. 19.01.2020 року дзвонила ОСОБА_10 , хотіла передати подарунок ОСОБА_8 . ОСОБА_16 ходив до школи щоб передати подарунок, але вчителька не дозволила, пояснивши що ОСОБА_10 не дозволяє.

Допитана в судовому засіданні, як свідок дівчина відповідача - ОСОБА_17 пояснила, що з 2015 року вона спостерігає за відносинами, які склалися між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх донькою ОСОБА_8 . ОСОБА_10 давала дитину ОСОБА_9 на прогулянки, також ділилися з ним проблемами. Одного разу ОСОБА_10 запросила ї її на їх прогулянку з дитиною, потім ОСОБА_16 зустрічався з дитиною без неї. ОСОБА_9 приводив дитину в батьківський дім, а ОСОБА_10 була проти спілкування дитини з бабусею, була згода лише на спілкування дитини з дідусем та сестрою ОСОБА_9 . Коли він привів ОСОБА_8 до батьків, вона була разом із ними, ОСОБА_8 не плакала, додому іти не хотіла. Тоді ОСОБА_8 було чотири роки. В 2016-2017 році ОСОБА_9 повів дитину до своєї матері, ОСОБА_10 була проти та казала, що більше не буде давати дитину, потім погодилася давати йому дитину, але за умови, що ОСОБА_9 пообіцяє, що не буде водити дитину до своєї матері. Встановленим днем для зустрічі батька з дитиною був четвер. В цей день вони бачилися не завжди, так як були якісь справи у ОСОБА_10 , то щось у ОСОБА_8 , то щось у ОСОБА_9 . Після святкування дня народження ОСОБА_3 , у 2019 році, він привів її до батьків, хотів познайомити її зі своїм племінником та подарувати подарунок. Після чого ОСОБА_10 повідомила ОСОБА_9 що більше доньку він не побачить до її 18 років та заблокувала його в телефоні. При ній ОСОБА_16 телефонував та спілкувався з чоловіком ОСОБА_10 , який підтвердив слова ОСОБА_10 про те, що він більше не побачить дитину. Зазначила, що з 2015 по 2019 рік ОСОБА_9 спілкувався з дитиною, але зі сторони ОСОБА_10 були перешкоди. ОСОБА_9 знає до якого дитячого садочка ходить його донька, він забирав її з садочка та вони всі разом гуляли. В 2020 році мама ОСОБА_2 дзвонила ОСОБА_10 , щоб побачитися з дитиною та віддати подарунок, але ОСОБА_10 не дозволила.

З досліджених доказів можна зробити висновок, що між батьками дитини існують певні протиріччя у поглядах щодо методів та підходів у вихованні дитини та правил спілкування з нею. На погляд суду батько дитини дійсно не в повній мірі реалізує свої батьківські права та не завжди відповідально підходить до виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини.

Але, безсумнівних доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки, його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками суду не надано, внаслідок чого суд не вбачає підстав для застосування крайнього заходу та позбавлення відповідача батьківських прав стосовно доньки.

Натомість, як зазначено вище, вбачається, що відповідач приділяє мало уваги доньки, внаслідок чого, суд вважає за необхідне попередити його про необхідність змінити ставлення до виховання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,141,264,265 ЦПК України України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, , адреса: 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 55.

Суддя: Я.М. Горбунова