Справа №295/2736/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2021 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Стрілецька О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача завдану неправомірними діями моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн.

В обґрунтування позову вказано, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 року у справі №240/2130/19 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Житомирській області визнано протиправними дії відповідача щодо перерахунку позивачу з 01.01.2016 року пенсії у розмір 73% відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 01.01.2016 року пенсії у сумі 83% відповідних сум грошового забезпечення. Рішення суду набрало законної сили 07.11.2019 року. Таким чином, вина відповідача у вчиненні протиправних дій встановлена рішенням суду, яке набрало законної сили.

Мотивуючи заподіяння моральної шкоди позивач посилається на те, що він є інвалідом ІІІ Групи, учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з неправомірними діями він вимушений був докладати зусилля для організації свого життя, тривалий час перебував у психологічній напрузі, оскільки був зменшений розмір його матеріального забезпечення, зазнав душевних переживань, повинен був докладати зусилля для відновлення своїх порушених прав, що пов`язано зі змінами в повсякденному житті.

У позові також вказано, що неправомірні дії щодо незаконного зменшення розміру пенсії позивача відповідач вчинив вдруге. Так, постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2013 року у справі №2-А-265/12 було визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії відповідно до вимог Закону, зобов`язано нараховувати та виплачувати пенсію, починаючи з 01.11.2011 року, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби та деяких інших осіб" із збільшенням на 10% відповідних сум грошового забезпечення.

Визначаючи розмір моральної шкоди, позивач посилається на глибину душевних страждань та переживань, які йому завдано внаслідок неправомірних дій відповідача.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Ухвалою суду 12.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

12.04.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказав, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсія призначена 07.11.2011 року. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та згідно довідки від 13.03.2018 року №85/9534, виданої ліквідаційною комісією УМВС України в Житомирській області, ОСОБА_1 з 01.01.2016 року проведено перерахунок пенсії. Різниця між новим розміром пенсії та розміром пенсії до перерахунку, за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року становить 74088,18 грн та виплачується з 01.01.2019 року в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №103, а саме з 01.01.2019 року в розмірі 1543,44 грн щомісячно, та з 01.01.2020 року - 3086,88 грн щомісячно.

У відзиві зазначено, що позивачем не надано жодних обґрунтованих доказів, які підтверджують наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та стражданнями, приниженнями, моральними переживаннями, які він зазнав, тому у задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю.

Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1), особою з інвалідністю, та має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_1 , яке видане 05.02.2020 року Житомирською обласною державною адміністрацією (а.с. 11).

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2012 року у справі №2-А-265/12 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії відповідно до вимог Закону, зобов`язано Головне Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, починаючи з 01.11.2011 року, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби та деяких інших осіб" в редакції від 19.02.2004 року № 1519-ІV, виходячи з розміру його грошового забезпечення, із збільшенням на 10% відповідних сум грошового забезпечення, як особі третьої групи інвалідності, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження служби і віднесена до першої категорії (а.с. 8-9).

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/3120/19 від 09.07.2019 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо перерахунку ОСОБА_1 з 01.01.2016 року пенсії у розмірі 73 % відповідних сум грошового забезпечення, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.01.2016 року пенсії у розмірі 83 % відповідних сум грошового забезпечення, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019 року, у відкритті касаційного провадження відмовлено на підставі ухвали Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 04.02.2020 року.

Вказаним рішенням суду встановлено, що при проведенні перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2016 року, відповідачем протиправно зменшено ОСОБА_1 розмір пенсії за вислугу років з 83% на 73% грошового забезпечення (а.с. 4-7).

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі №916/1423/17 вказано, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

Протиправність дій відповідача, яка полягає у незаконному зменшенні розміру пенсії позивача, підтверджується рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/3120/19 від 09.07.2019 року, а вина у цьому випадку презюмується.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, відповідачем допущено порушення гарантованого ст. 46 Конституції України права позивача на соціальний захист.

Дослідивши наведені ОСОБА_1 обставини, суд вважає, що неправомірними діями відповідача позивачу завдано втрат немайнового характеру у вигляді душевних страждань, порушення звичайного способу життя, психологічного навантаження, втрати емоційної стабільності, потреби докладати додаткові зусилля для організації свого життя, тобто позивачу завдано моральну шкоду. Зменшення розміру пенсії позивача, на переконання суду, мало на нього негативний вплив, спричинило йому негативні емоції.

Суд також бере до уваги, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області вже не вперше вчиняються дії щодо протиправного зменшення розміру пенсії позивача, що підтверджується копіями наявних у матеріалах справи судових рішень, що не може не відобразитись на його психоемоційному стані. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що на день розгляду справи відповідачем в повному обсязі відновлено права позивача і виплачено пенсію.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №750/1591/18-ц (провадження № 14-261цс19) вказано, що "Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується», що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Положеннями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставин справи, враховуючи порушення відповідачем права позивача на гарантований Конституцією України належний рівень соціального захисту, що спричинило йому моральні страждання, зважаючи на особу позивача, який є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1), особою з інвалідністю, його вік, доведену глибину душевних страждань, які він зазнав у результаті протиправних дій відповідача, витрачені ним зусилля для додаткової організації свого життя, час, який знадобився позивачу для відновлення свого права; керуючись приписами ст. 23 ЦК України, виходячи з засад розумності, співмірності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню в сумі 2000,00 грн. Такий розмір моральної шкоди, на думку суду, є достатнім для відновлення порушених прав позивача та співмірним завданій моральній шкоді.

З огляду на положення ст. 1173 ЦПК України моральна шкода, завдана позивачу, підлягає відшкодуванню державою за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц.

V. Розподіл судових витрат

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн, оскільки при зверненні до суду з позовною заявою позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 76-83, 133, 141, 263-268, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у сумі 2000,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, місцезнаходження: м. Житомир, вул. Ольжича, 7, .

Суддя О.В. Стрілецька