Справа № 462/1522/20 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2778/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м.Львів

Справа № 462/1522/20

Провадження № 22-ц/811/2778/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Савуляка Р.В., Шандри М.М.

секретар Іванова О.О.

з участю : ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Залізничного районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 18 серпня 2020 року у складі судді Румілової Н.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ЛКП «Сяйво» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій, -

встановив:

11 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28 листопада 2019 року ним надіслано відповідачу поштовим рекомендованим відправленням запит від 8 листопада 2019 року про причини невідображення у платіжках ЛКП «Сяйво» - відомостей про субсидії. Вказує, що 29 листопада 2019 року відповідач отримав його запит. Однак, відповідь на запит на його адресу не надійшла. Стверджує, що такими діями відповідач порушив його права. Просить визнати протиправною бездіяльність директора Львівського комунального підприємства «Сяйво» Масюк У.Л. щодо невиконання та порушення вимог ст.40 Конституції України, ст. 20 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» та зобов`язати відповідача розглянути по суті його запит від 28 листопада 2019 року та надати відповідь за підписом директора ЛКП «Сяйво».

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18 серпня 2020 року в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач. Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на доводи позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» основними принципами забезпечення доступу до публічної інформації є прозорість та відкритість діяльності суб`єктів владних повноважень; вільне отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; рівноправність, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак права на інформацію.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 19 цього Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запит може бути індивідуальним або колективним. Він подається у письмовій формі. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації»' доступ до інформації забезпечується шляхом: систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; надання інформації за запитами на інформацію.

Обмеження права на одержання публічної інформації забороняється Законом.

У ч.1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено строк розгляду запитів на інформацію та те, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

З матеріалів справи, а саме з копії листа від 28 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 звернувся із запитом до ЛКП «Сяйво» щодо відображення нарахування йому субсидії у платіжних документах. У цьому листі зазначив, що відповідь на його запит ЛКП «Сяйво» має надіслати поштою - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Встановлено, що такий запит був скерований позивачем відповідачу рекомендованим листом.

Згідно із ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Встановлено, що ЛКП «Сяйво» надало відповідь на запит позивача 2 грудня 2019 року за №4-90, яку надіслано ОСОБА_1 цінним листом з описом про вручення 4 грудня 2019 року.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав вважати, що відповідач пропустив п`тиденний строк надання відповіді на запит, оскільки відповідь від 2 грудня 2019 року відповідач скерував на адресу позивача 4 грудня 2019 року, що підтверджується належним доказом.

Судом встановлено, що відповідь на запит надана у визначений законом п`ятиденний строк з дня отримання запиту, (з 30 листопада по 4 грудня 2019 року).

ЛКП «Сяйво» надало відповідь відповідно до вимог ч.1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 9 лютого 2021 року.

Головуючий

Судді