Справа №461/1639/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді: Радченка В.Є.

при секретарі: Степанюк Ю.В.

за участі:

представник відповідачів: Феник Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл.Ринок,1), Виконавчого комітету Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл.Ринок,1), Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл.Ринок,1) про зобов`язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

19.02.2020 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Галицького районного суду м.Львова з позовом до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, в якому просив суд:

- зобов`язати Львівську міську Раду надати ОСОБА_2 у постійне користування житлове приміщення з урахуванням його пільг відповідно до чинного законодавства України та встановлених санітарних і технічних норм;

-зобов`язати Виконавчий комітет Львівської міської Ради ухвалити рішення про надання ОСОБА_2 у постійне користування житлового приміщення відповідно до його пільг та встановлених санітарних і технічних норм.

-зобов`язати Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської Ради вчинити дії з надання і розподілу та надати ОСОБА_2 у постійне користування житлове приміщення з врахуванням його пільг, відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, згідно чинного Законодавства України.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що під час проходження строкової військової служби у лавах Радянської Армії у 1981-1983 роках батько позивача - ОСОБА_2 отримав травму голови, котра в подальшому спричинила психічне захворювання (Діагноз: психічні розлади, внаслідок перенесених 2 МТ, виражений психоорганічний синдром, що сягає рівня деменції). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2016 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 був визнаний обмежено дієздатним, а позивач ОСОБА_1 призначений його піклувальником.

Згідно заключення психоневрологічної МСЕК від 02.02.2016 року ОСОБА_2 була встановлена перша група інвалідності довічно, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, де вказано, що він потребує стороннього догляду. Управлінням соціальної політики м. Тернополя ОСОБА_2 було видане посвідчення НОМЕР_1 від 5 травня 2017 року згідно якого він є інвалідом першої групи та має право на пільги, встановлені законодавствам України для ветеранів - інвалідів війни. Весною 2017 року останній переїхав на постійне проживання до м.Львова, де винаймає житло у знайомих, за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до акту обстеження житлових умов ОСОБА_2 , був визнаний таким, що потребує поліпшення житлових умов, як особа, що проживає за договором найму у квартирі. Наказом директора департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської Ради від 27.11.2017 року № 544 „Про зарахування на квартирний облік та включення у пільгові списки" у списку для позачергового надання житла ОСОБА_2 знаходиться за № 2129, а серед осіб з інвалідністю внаслідок війни за № 166. 28.11.2019 року ОСОБА_2 , як інвалід війни першої групи, що потребує поліпшення житлових умов, як особа, котра має пільги, передбачені законодавством України при отриманні житла, звернувся із заявою до Львівської міської ради про надання йому житла, як пільговику. Листом Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 21.01.2020 року за №3424 у наданні житла останньому було відмовлено.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 21.02.2020 року відкрито провадження по справі.

05.11.2020 року представником відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради подано до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В судове засідання позивач не з`явився. Належним чином направлялось повідомлення про день, час та місце розгляду справи. Конверт із вмістом судової повістки повернувся до суду з причин: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно з вимогами ч.5 ст.130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Таким чином позивач ОСОБА_1 вважається належним чином повідомлений про судове засідання.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечила проти позову. Просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідачів, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2016 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 був визнаний обмежено дієздатним, а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 призначено його піклувальником.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 02.02.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано шлюб, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №16 від 02.02.2013 року.

Згідно медичного заключення Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_2 хворіє психічними розладами внаслідок перенесених 2МТ виражений психоорганічний синдром, що сягає рівня деменції та передбаченим пунктом 2 наказу МОЗ України від 23.03.1983 р №330 і в відповідності з підпунктом 3 пункту 44 Правил має право на першочергове надання житла.

Управлінням соціальної політики м.Тернополя ОСОБА_2 було видане посвідчення НОМЕР_1 від 5 травня 2017 року згідно якого він є інвалідом першої групи та має право на пільги, встановлені законодавствам України для ветеранів - інвалідів війни.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, видана ОСББ «Успішний дім» у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровано: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Відповідно до акту обстеження житлових умов від 08.08.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 потребує покращення житлових умов, у зв`язку з відсутністю у останнього права на дане житло, так як він є наймачем.

Відповідно до листа Управління житлового господарства Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №2501-3742 від 06.12.2017 року ОСОБА_2 повідомлено, що наказом директора департаменту житлового господарства та інфраструктури від 27.11.2017 року №544 «Про зарахування на квартирний облік та включення у пільгові списки» останнього зараховано на квартирний облік та включено у список для позачергового надання житла. На час надання даної відповіді ОСОБА_2 перебував за №27267 загальної черги та у списку для позачергового надання житла з 27.11.2017 року за №2129, один.

Відповідно до листа Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №2501-вих-3424 від 21.01.2020 ОСОБА_2 надано відповідь щодо його запиту та зазначено, що на квартирному обліку у Львівській міській раді ОСОБА_2 перебуває (один) з 27.11.2017 за №26944 загальної черги, у списку для позачергового надання житла №2129, серед осіб з інвалідністю внаслідок війни числиться за №166. Перед ОСОБА_2 на квартирному обліку перебувають громадяни,які раніше були зараховані на квартирний облік перший черговик загальної черги Львівської міської ради перебуває на квартирному обліку з 1964 року, перший у списку осіб з інвалідністю внаслідок війни - з 1994 року. Надавши житло, оминувши попередніх черговиків зазначеної пільги неможливо, оскільки це порушить їхні права.

Листом голови правління ОСББ «Успішний дім» Шишаковим І. проінформовано директора юридичного департаменту Львівської міської ради Пайонкевич Г. про те, що в квартирі АДРЕСА_3 фактично не проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Впродовж останніх двох років нового сусіда мешканці, які проживають у цьому під`їзді не зустрічали.

Актом №31 від 13 травня 2020 року складеного комісією в складі членів ОСББ «Успішний дім» ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з виходом на місце, було проведено обстеження квартири АДРЕСА_3 . Під час обстеження та зі слів власника квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сусідів було встановлено, що в даній квартирі зареєстрований, але фактично не проживає ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Стаття 47 Конституції України декларує право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Однією із гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, закріплене ч. 1 ст. 31 ЖК УРСР, відповідно до якої громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Потребуючі поліпшення житлових умов члени житлово-будівельних кооперативів, громадяни, які мають жилий будинок (квартиру) у приватній власності, та інші громадяни, що проживають у цих будинках (квартирах), забезпечуються жилими приміщеннями на загальних підставах (ст. 33 ЖК УРСР).

Згідно п.18 ч.1 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.

Органи виконавчої влади, виконавчі комітети місцевих рад зобов`язані подавати допомогу особам з інвалідністю внаслідок війни у будівництві індивідуальних жилих будинків. Земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відводяться зазначеним особам у першочерговому порядку.

Відповідно до ст. 43 Житлового кодексу, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 13.01.2019 року за №3, ОСОБА_2 прописаний у квартирі АДРЕСА_3 .

Однак, комісією в складі членів правління ОСББ «Успішний дім» з виходом на місце, було проведено обстеження квартири АДРЕСА_3 . Встановлено, що під час обстеження, та зі слів власника квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сусідів було встановлено, що в даній квартирі зареєстрований, але фактично не проживає ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дані факти підтверджуються актом про фактичне не проживання від 13 травня 2020 року за №31 та листом СБББ «Успішний дім» від 13 травня 2020 року за №4.

Строк дії договору житлового найму, укладеного між ОСОБА_2 та власником квартири ОСОБА_9 закінчився.

Згідно із статтею 46 ЖК УРСР поза чергою жиле приміщення надається: інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями поза черговиків.

Відповідно до акту обстеження житлових умов ОСОБА_2 від 8 серпня 2017 року за адресою: АДРЕСА_2 , останній визнаний таким, що потребує поліпшення житлових умов.

Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_2 був цілком забезпечений житлом.

Так, згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.11.2020 року №231073206, ОСОБА_2 мав у спільній частковій власності 1/2 частки будинку у АДРЕСА_5 , загальною площею 543, 7 кв.м. (право власності на підставі договору дарування Р.№3931 від 06.08.2012 року). Однак у зв`язку з накладеним арештом на нерухоме майно на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (справа за №607/12537/13-ц) у зв`язку з численними боргами ОСОБА_2 дане нерухоме майно, а саме 1/2 будинку АДРЕСА_5 була придбана з електронних торгів - ОСОБА_4 колишньою дружиною ОСОБА_2 .

Крім цього, згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.11.2020 року за №231070818, ОСОБА_2 мав у спільній сумісній власності - 1/1 частки квартири у АДРЕСА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 29.03.1999 року. На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області був накладенний арешт на нерухоме майно, а саме 1/1 частку квартири, яку в подальшому ОСОБА_2 продає (договір купівлі-продажу №30 від 15.01.2015 року 1/3 частки квартири) своєму синові ОСОБА_1 .

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.11.2020 року за №231069153, ОСОБА_2 мав у спільній частковій власності - 1/3 частки квартири у АДРЕСА_7 (на підставі договору довічного утримання ВАА 957466 від 06.09.2002 року). Однак, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/2520/13-ц про поділ майна подружжя, частка яка належала ОСОБА_2 перейшла колишній дружині ОСОБА_4 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.03.2016 року у справі №607/171000/15-ц ОСОБА_1 призначено піклувальником ОСОБА_2 . Як вбачається з довідок з Державного реєстру речових прав ОСОБА_1 забезпечений житлом і так як є піклувальником ОСОБА_2 може забезпечити нормальні умови для проживання батька.

У відповідності до ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що судом не встановлено порушення права позивача, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 133, 137, 141, 223, 258, 259, 263-266, 268, 274, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 24, 47 Конституції України; ст. ст. 31, 33, 43, 46 ЖК УРСР; ст. ст. 12, 13 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984р. № 470, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл.Ринок,1), Виконавчого комітету Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл.Ринок,1), Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл.Ринок,1) про зобов`язання до вчинення дій.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського Апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є.Радченко