Провадження № 2/760/1468/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори, Центру надання адміністративних послуг Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування реєстрації права власності та визнання права власності на спадкове майно за законом, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом і просять:

- визнати розмір частки в праві власності, належній ОСОБА_4 , право власності на 1/6 частки від 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 809 кв.м по АДРЕСА_1 , та право власності на 20/36 частки від 1/3 частини житлового будинку загальною площею 70,2 кв.м., а також з надвірними будівлями;

- визнати недійсними Свідоцтво про право на спадщину за законом від 01 жовтня 2009 року за реєстровим № 4-1692 та Свідоцтво про право на спадщину від 02 квітня 2009 року за реєстровим № 4-607, видані державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної, видані на ім`я відповідача ОСОБА_3 та скасувати державну реєстрацію цих свідоцтв;

- визнати за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 8/36 частки від 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 809 кв.м по АДРЕСА_1 ;

- визнати за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на 5/36 частки від 1/3 частини житлового будинку загальною площею 70,2 кв.м., а також з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 ;

- визнати за позивачем ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на 8/36 частки від 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 809 кв.м. по АДРЕСА_1 ;

- визнати за позивачем ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право власності на 5/36 частки від 1/3 частини житлового будинку загальною площею 70,2 кв.м., а також з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ЦНАП Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації зареєструвати право власності за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом 8/36 частки від 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 809 кв.м по АДРЕСА_1 та право власності в порядку спадкування за заповітом 5/36 частки від 1/3 частини житлового будинку загальною площею 70,2 кв.м., а також з надвірними будівлями;

- зобов`язати ЦНАП Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації зареєструвати право власності за позивачем ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності 8/36 частки від 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 809 кв.м по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських, будівель та право власності в порядку спадкування по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 19 листопада 2020 року в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні.

Після закриття підготовчого засідання 19 лютого 2021 року справа неодноразово призначалася до судового розгляду.

18 травня 2021 року в справі було оголошено перерву на 01 червня 2021 року.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

За клопотанням представника позивачів у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі в справі була оголошена перерва на 22 червня 2021 року.

22 червня 2021 року сторонни в судове засідання повторно не з`явилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення на їх телефонні номери, зазначені при зверненні до суду, судових повісток про виклик про суду, підтвердження отримання яких міститься в матеріалах справи.

22 червня 2021 року позивачем ОСОБА_2 подано до канцелярії суду заяву про відкладення судового засідання в зв`язку з неможливістю явки до суду представника позивачів.

При цьому будь-яких документів про поважність причин неявки як самих позивачів, так і їх представника, до заяви не долучено.

/ т. 2, а.с. 32, 39, 54 - 56, 62 /

Тобто, отимуючи судові повістки та будичи повідомленими про час розгляду справи, позивачі та їх представник двічі у судові засідання не з`явилися.

З урахуванням цього суд вважає, що позивачі, будучи ініціаторами даного судового провадження, обізнані про розгляд справи, правом участі в судових засіданнях не скористалися.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В свою чергу, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Водночас, неявки позивачів та їх представника в судові засідання спричиняє затягування строків розгляду справи, що є порушенням як положень Цивільного процесуального кодексу України, так і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

За змістом ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

В свою чергу, відповідно до п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Тобто, з точки зору закону умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки в судове засідання є ряд чинників, а саме:

- повторна неявка позивача поспіль у судове засідання;

- належне повідомлення позивача про час розгляду справи;

- відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання або неповідомлення їх суду;

- неявка позивача в судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті;

- відсутність заяви позивача про розгляд справи в його відсутності.

Суд враховує, що з точки зору процесуального законодавства суд не зобов`язаний врахувати поважність причин повторної неявки позивача до суду.

Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 22 травня 2019 року в справі № №61-36375св18, зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду.

Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності.

Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Виходячи з цього та викладеного вище, повторної неявки позивачів та їх представника в судові засідання, суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Суд при цьому виходить з того, що підставою для звернення позивачів до суду стало визнання права власності на нерухоме майно, яке є спадковим, та порядок розподілу спадщини між спадкоємцями - як самими позивачами, так і відповідачами.

Виходячи з обсягу позовних вимог позивачів та їх обґрунтування, яке має бути перевірене судом, кількісний склад учасників справи, зайняту позицію в судовому засіданні одним з відповідачів - ОСОБА_3 , яка проти позову заперечувала, спростовуючи приведене в ньому обґрунтування, розглянути справу в відсутності позивачів суд не вбачає можливим.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з викладеного вище суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст.49,223, 257 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори, Центру надання адміністративних послуг Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування реєстрації права власності та визнання права власності на спадкове майно за законом залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л. А. Шереметьєва