Провадження № 2/638/516/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретарів Межирицької В.Ю., Куценко К.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти у зв`язку з навчанням в розмірі ј всіх видів заробітку, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років за умови продовження навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є дочкою відповідача у справі. На час навчання проживає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . У період поза навчанням проживає разом із мамою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає, що на даний час навчається у Харківському національному університеті міського господарства ім.О.М.Бекетова. Відповідно до укладеного договору про надання освітніх послуг, за навчання мати сплачує 15400,00 грн. за перший рік. Відповідно до укладеної Додаткової угоди другий рік навчання коштуватиме 16900,00 грн., а загальна сума 66100,00 грн. Окрім цього кошти необхідні на проживання у гуртожитку протягом навчального періоду. Вказує, що матеріально її забезпечує на час навчання мати одноособово та виключно за рахунок власних коштів. Також зазначає, що навчається на денній формі навчання, самостійно оплатити своє навчання та пов`язані з ним супутні витрати не в змозі через відсутність джерел доходу. Відповідач після досягнення нею повноліття ухиляється від її утримання, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною особою, працює та отримує заробітну плату. Крім того зазначає, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на її утримання як неповнолітньої дитини.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого проти позову заперечує у повному обсязі, посилаючись на тяжкий стан здоров`я, часткову непрацездатність та інвалідність 3 групи, а також відсутність матеріальної можливості сплати аліментів на навчання позивачу. Зазначає, що наразі не працює. Натомість позивачка та її мати вели розкішне життя, відвідували розважальні заклади, подорожували за кордон, тому вважає мати дитини набагато забезпеченою за себе, а тому вважає необґрунтованим позовні вимоги про надання матеріальної допомоги на утримання дорослої доньки. Зазначає, що позивачем не надано жодних доказів про те, що він може надавати матеріальну допомогу і що він на це спроможний. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою судді від 14.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалами суду за клопотанням відповідача постановлено проводити судові засідання в режимі відеоконференції з Крюківським районним судом м.Кременчука.

Ухвалою суду від 26.08.2020 року закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 21.12.2020 року витребувано з Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відомості про розмір пенсії ОСОБА_3 .

В судове засідання позивач не з`явилась, про розгляд повідомлялась, її представник позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Зазначила, що позивач на час розгляду справи у суді продовжує навчання.

Відповідач в судове засідання неодноразово не з`явився, про розгляд повідомлявся, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У відповідності до ч.1, 3, 4 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

З цього приводу Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності за наявними матеріалами справи.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 05.09.2018 року ОСОБА_1 з 05.09.2018 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . З квітня 2019 року по 24 червня 2019 року позивач проживала за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Актом про проживання ТОВ «Місто для людей Кременчук».

Після досягнення повноліття, ОСОБА_1 продовжила навчання у Харківському національному університеті міського господарства ім.О.М.Бекетова на денній формі навчання, на контрактному відділенні, про що свідчить копія Договору №ХА-18-73-74 від 23 липня 2018 року. Відповідно до цього Договору, навчання є платним та становить 15 400,00 грн. за перший рік навчання, загальна вартість навчання 61 600,00 грн. У відповідності до умов Додаткової угоди до вказаного Договору послуги за 2019/2020 навчальний рік складає 16 900,00 грн., загальна сума договору 66100,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в період з вересня 2018 року по травень 2019 року не має власного доходу, що підтверджується довідкою про доходи №8/540 від 31.05.2019 року та №8/430 від 13.05.2019 року.

З наданих позивачкою копій квитанцій вбачається, що нею сплачувалась плата за проживання у гуртожитку: 27.08.2018 року - в сумі 3000,00 грн., 15.04.2019 - в сумі 520,00 грн., 22.05.2019 - 1630,00 грн.

Як зазначено позивачем у позові та підтверджено її представником у судовому засіданні, її утримання повністю покладено на матір, відповідач ОСОБА_3 добровільно не надає допомоги на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 , яка продовжує навчання.

Згідно зі статтею 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У вказаній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання.

Суд враховує обставини щодо наявності у відповідача 3 групи інвалідності безстроково, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 07.08.2019 року. За вказаною довідкою ОСОБА_3 рекомендована праця без тяжких фізичних та психо-емоційних навантажень.

Згідно довідки про доходи №7926 4198 7629 8918, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області 28.01.2021 року, ОСОБА_3 перебуває на обліку в Кременчуцькому об`єднаному управління ПФУ в Полтавській області і отримує пенсію по інвалідності. Сума пенсії за період з 01.08.2020 року по 31.01.2021 року складає 10 386,00 грн.

Разом із тим, зазначені обставини не звільняють відповідача у повному обсязі від обов`язку надання матеріальної допомоги позивачу, однак впливають на розмір такої допомоги. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 не може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього доньки, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття. При цьому суд зауважує, що обов`язок утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, покладається на обох батьків, та те, що батьки мають рівні права по відношенню до дитини.

Судом взято до уваги надана відповідачем до суду копія з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_3 та копія довідки МСЕК, проте такі документи самі по собі не свідчать про повну відсутність можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання.

При цьому відповідачем не доведено жодними доказами тієї обставини, що у нього відсутні інші доходи, крім пенсії по інвалідності.

Згідно із ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив, що заявлений до стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача розмір аліментів в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача вочевидь не відповідає принципам співмірності та справедливості.

З огляду на викладене, визначаючись щодо розміру стягнення аліментів, суд враховує той факт, що повнолітня ОСОБА_1 здобуває вищу освіту, навчається на денній формі за контрактом, стипендію не отримує, відповідач є інвалідом 3 групи, може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем суду не надано), на утриманні інших осіб не має, суд вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку надав належні та неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовною заявою була звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, ст.ст.182, 183, 198, 199, 200 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.3-5, 11-13, 76- 82, 83, 89, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання у Харківському національному університеті міського господарства імені О.М.Бекетова у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 12.08.2019 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 10.06.2021 року.

Сторони та інші учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ;

третя особа: ОСОБА_3 , НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк