Справа № 225/3167/21
Провадження №4-с/225/10/2021
У Х В А Л А

Іменем України

02 червня 2021 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі головуючої судді Соляник А.В. за участю секретаря Андрєєвої Т. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Торецьку скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Торецького міського відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мухіної Тетяни Володимирівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

встановив:

У скарзі, поданій суду 24.05.2021, заявник ОСОБА_1 (боржник у виконавчому провадженні) просить визнати протиправними дії державного виконавця Мухіної Т.В. в частині арешту грошових коштів боржника. Просить зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Торецького МВ ДВС Східного Міжрегіонального управління МУЮ (м. Харків) Мухіної Т.В. від 11.03.2021 у виконавчому провадженні №64346884 на грошові кошти, що містяться на рахунку IВАN № НОМЕР_1 у АТ «ПУМБ» відкритому на його ім`я . Скарга мотивована тим, що виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника, і за даною постановою був арештований рахунок, який призначений для виплати йому заробітної плати, через що заявник не може отримувати заробітну плату з даного рахунку, чим порушуються його права.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явився, однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, що, відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Представник державної виконавчої служби до суду не прибув, просив розглянути скаргу за його відсутності, в задоволенні скарги відмовити. Надав суду відзив на скаргу, у якому зазначив, що відповідно до ст.52 Закону України про виконавче провадження банк, інша фінансова установа, у разі надходження постанови державного виконавця про арешт коштів, що знаходяться на рахунках боржника зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Станом на 01.06.2021 банк не направляв на адресу Торецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Харків) відповідних повідомлень, тому вважає, що виконання виконавчого документа №6/225/85/2016 від 22.01.2021 державним виконавцем Торецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мухіної Т.В. не містить противоправних дій.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки не повідомила, що, відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 2ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на це, на підставіст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, без фіксації судового процесу, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно із ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, порушено їхні права чи свободи.

Суд не вбачає підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного:

Оскаржуваною є постанова державного виконавця Торецького МВ ДВС Східного Міжрегіонального управління МУЮ (м. Харків) Мухіної Т.В. від 11.03.2021 у виконавчому провадженні №64346884, в якому стягувач: ОСОБА_2 , боржник: ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виконавче провадження відкрите за виконавчим листом у провадженні № №6/225/226/20 справі 225/5156/2020 (2-3771-09), виданим Дзержинським міським судом Донецької області.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст. 10 Закону України«Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) зокрема, звернення стягнення на кошти, … інше майно (майнові права) боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 5,7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному ст.56 цього Закону.

Статтею 56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: зокрема, п.7: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом).

Аналізуючи оскаржувану постанову на предмет її відповідності вимогам закону, що регулює дані питання, суд робить такі висновки:

В оскаржуваній постанові з назвою «про арешт коштів боржника» арешт накладений з метою забезпечення виконання рішення суду, керуючись ст.56 Закону Про виконавче провадження.

Виходячи з невиконання рішення боржником і з наявності відкритого виконавчого провадження про стягнення грошової суми, виконавець мав всі законні підстави для винесення постанови про накладення арешту на майно, в тому числі на кошти боржника, що знаходяться на його рахунках у банках. Тому по змісту і суті постанова є законною і правомірною.

Щодо скасування постанови щодо накладення арешту на рахунок, то суд виходить з наступного:

Розглядаючи скаргу в межах наведених в ній доводів, проаналізувавши зміст постанови, надані докази у їх сукупності і застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд не встановив протиправності в діях виконавця і не встановив підстав для скасування вказаної постанови у вказаній заявником частині.

За змістом постанови, в ній не накладено арешт на конкретний рахунок боржника.

Таким чином, відсутні підстави для висновку, що оскаржуваною постановою державний виконавець наклав арешт на кошти боржника саме на вказаному ним рахунку, який є соціальним. Таких дій державний виконавець, принаймні в межах даної постанови, не вчинив, і відповідної постанови не виніс. Тому в межах розгляду даної скарги суд не вбачає підстав для визнання постанови незаконною, а дій виконавця, що виніс дану постанову, - протиправними.

Таким чином, не встановлено протиправності в діях/бездіяльності або в рішенні державного виконавця і відповідно не встановлено в межах розгляду даної скарги порушень виконавцем прав боржника у виконавчому провадженні, в тому числі його прав на отримання заробітної плати, на що він посилається у своїй скарзі.

Статтею 447ЦПК передбачено право сторони виконавчого провадження оскаржити такі дії/ бездіяльність виконавця, якими порушено їхні права чи свободи. Такого порушення у даному випадку не встановлено.

Згідно ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У даному випадку, не встановлено протиправних дій або бездіяльності виконавця (в межах поданої скарги і викладених у ній доводів); не встановлено незаконності чи протиправності оскаржуваної постанови, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, в тому числі і в її частині. Скарга необґрунтована, в ній слід відмовити, враховуючи також і те, що про наявність вказаної постанови про накладення арешту на майно скаржник дізнався наприкінці березня (точної дати скаржник у своїй скарзі не вказує), а зі скаргою на дії державного виконавця звернувся тільки 22 травня 2021 року, коли строк її оскарження 10 днів.

Керуючись ст.ст. 447,450,451 ЦПК України,Законом «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 (адреса для листування: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на дії державного виконавця Торецького міського відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мухіної Тетяни Володимирівни (юридична адреса: вул. Героїв Праці, буд. 3, м. Торецьк, Донецька область, код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 (адреса для листування: АДРЕСА_2 ), - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

У відповідності до п.п. 15.5 ч. 1 Розділу VII Перехідних Положень КАС Українив новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: А.В.Соляник