Справа № 180/1106/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.

з секретарем судового засідання Ганоченко Л.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (далі АТ «Марганецький ГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він станом на 11.11.2015 року працював на посаді підземного гірника очисного забою в шахті № 9/10 АП «Марганецький ГЗК». Того дня, близько о 23:00 годині, знаходячись в душовій № 2 адміністративно-побутового комбінату шахти № 9/10, очікував на подачу гарячої води, у відповідності із графіком купання працівників. При цьому внаслідок неналежної та недосконалої технології роботи трубопровода в ньому залишилась холодна вода. Ввімкнувши подачу води, його було дезорієнтовано холодним потоком води, внаслідок чого він втратив рівновагу та впав, отримавши при цьому травму лівого коліна. За результатами розслідування нещасного випадку на виробництві, що стався 11.11.2015 року, нещасний випадок було визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. За даним випадком були складені акти за формою Н-1 та формою Н-5. Внаслідок отриманої виробничої травми, при первинному огляді та повторних оглядах МСЕК йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20%. При останньому повторному огляді МСЕК 22.05.2019 року йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 15%. Вважає, що внаслідок порушення законодавства про охорону праці зі сторони Відповідача, він втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування, терпіти біль.

Просить суд стягнути з АТ «Марганецький ГЗК» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, 120 000 гривень.

Також позивач просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 14 травня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 15 травня 2021 року відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотань про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та про витребування інформації.

25 травня 2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свій відзив обґрунтовує тим, що Актом розслідування нещасного випадку №20/3, затвердженого 16.11.2015 року, була встановлена вина позивача у нещасному випадку, що з ним стався, а саме: порушення п.1.1.4 Інструкції з охорони праці для підземного горнорабочего очисного забою БТІ-ОШ-01-13, що знайшло своє відображення також в протоколі № 26 засідання комісії ПАТ «Марганецький ГЗК» від 03.12.2015 року, яким позивачу зменшено розмір одноразової допомоги на 20% за порушення ним вимог законодавства про охорону праці, що і було причиною травмування. Тому твердження позивача стосовно ступеню вини потерпілого у розмірі 20% є хибним. Позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди та її розмір. Також відповідач зазначив, що при прийнятті на роботу було проведено інструктаж позивача та попереджено про наявність джерела підвищеної безпеки та шкідливих умов праці на підприємстві в зв`язку зі специфікою виробництва. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, зокрема, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві та якими доказами це підтверджується. Також, наведений позивачем розрахунок розміру компенсації моральних страждань не підтверджується жодними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Письмовими матеріалами справи доводяться такі обставини.

Згідно трудової книжки, ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» з 10.10.2005 року по 05.12.2019 року, зокрема: з 07.10.2006 року по 17.06.2016 року працював підземним гірником (а.с.32-38).

11.11.2015 року ОСОБА_1 отримав травму на виробництві перелом лівого надколінника.

Згідно з Актом форми Н-5 від 16.11.2015 року, проведено розслідування причин нещасного випадку. Встановлено, що 11.11.2015 року в душовій на 2-му поверсі адміністративно-побутового комбінату шахти № 9/10 ПАТ «Марганецький ГЗК», з підземним гірником очисного забою 5-го розряда ОСОБА_1 стався нещасний випадок, який необхідно вважати пов`язаним з виробництвом. ОСОБА_1 , знаходячись в душовій шахти, не дотримався особистої обережності й не турбувався про власну безпеку, чим порушив п.1.1.4 інструкції з охорони праці для гірника очисного забою (а.с.22-25).

Згідно протоколу засідання комісії з охорони праці ПАТ «Марганецький ГЗК» від 03.12.2015 року зменшено розмір одноразової допомоги ОСОБА_1 на 20% за порушення ним вимог законодавства про охорону праці, що і було причиною травмування (а.с.26).

Первинним оглядом МСЕК 18.05.2016 року ОСОБА_1 встановлено 20% втрати професійної працездатності у зв`язку з травмою на виробництві (а.с.10-11).

Повторними оглядами МСЕК 07.06.2017 року, 13.06.2018 року ОСОБА_1 було залишено 20% втрати професійної працездатності (а.с.12-13, 14-15).

Повторним оглядом МСЕК 22.05.2019 року ОСОБА_1 було визначено 15% втрати професійної працездатності (а.с.16-17).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частиною 1 ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, обов`язок відшкодувати моральну шкоду працівнику виникає у власника або уповноваженого ним органа лише за таких умов:

- наявність шкоди;

- порушення власником або уповноваженим ним органом законних прав працівника;

- неправомірні рішення, дії чи бездіяльність особи, яка завдала моральну шкоду;

- наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав виробничу травму, перебуваючи в душовій на 2-му поверсі адміністративно-побутового комбінату шахти № 9/10 ПАТ «Марганецький ГЗК», а саме: намагаючись ухилитися від потоку холодної води, почав рух назад і, підкознувшись правою ногою, упав і вдарився лівим коліном об бетонне покриття душової. Даний факт встановлено Актом за формою Н-1 № 20/3 від 16.11.2015 року.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 2997, ОСОБА_1 внаслідок виробничої травми, отриманої 11.11.2015 року, відчуває біль, обмежений в рухах в лівому колінному суглобі, пересувається з тростиною, кульгає, потребує санаторно-курортного реабілітаційного лікування.

У зв`язку з чим, можна зробити висновок, що позивач фізично та морально страждає.

В позовній заяві представник позивача зазначає, що внаслідок порушення законодавства про охорону праці зі сторони відповідача, ОСОБА_1 втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода. Однак, не пояснює, в чому саме, на його думку, полягає порушення відповідачем законодавства про охорону праці.

Також, представник відповідача вказує на те, що позивачу має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана каліцтвом та обумовлена неналежним виконанням відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці. Разом з тим, не зазначає, в чому саме полягає бездіяльність відповідача.

Не зазначено й того, які права позивача були порушені відповідачем.

Суд вважає некоректним посилання представника позивача на рішення Європейського суду з прав людини від 27.07.2004 року у справі «Ромашов проти України», оскільки в пункті 52 вказаного рішення буквально зазначено наступне: Суд не розглядав питання щодо матеріальної шкоди, оскільки заявник не обґрунтовував таку шкоду. Проте Суд враховує той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації Судом факту порушення. Проте розмір заявленої суми надмірний. Об`єктивно оцінюючи ситуацію, як цього вимагає стаття 41 Конвенції, Суд на відшкодування моральної шкоди присуджує заявнику кошти у сумі 3000 ЄВРО».

Тобто, ЄСПЛ спочатку констатував неналежне виконання державним органом України своїх обов`язків (невиконання державним виконавцем Державної виконавчої служби рішення комісії з трудових спорів), а потім вирішив питання щодо компенсації заявнику моральної шкоди.

Суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності (ст.ст.12, 13 ЦПК України).

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вимоги цивільного процесуального законодавства, позивач повинен був надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення йому моральної шкоди неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Що, на думку суду, зроблено не було.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою. Згідно доданих до позовної заяви документів, нещасний випадок з ОСОБА_1 стався не внаслідок протиправних дій (бездіяльності) відповідача та не з його вини. Отже, відсутні підстави для задоволення позову та стягнення з АТ «Марганецький ГЗК» суми моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 80, 263-268, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», місце знаходження: Дніпропетровська область, місто Марганець, вулиця Єдності, 62, .

Дата складення повного тексту судового рішення 18 червня 2021 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна