Справа № 462/913/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.,

при секретарі Данилович Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові у спрощеному позовному проваджені з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договору від 09 квітня 2009 року, який був укладений між банком та ОСОБА_4 в розмірі 12960,77 грн Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору останній отримав кредит в розмірі 14000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, його заборгованість станом на день смерті складала 12960,77 грн. 08 квітня 2020 року Сьома Львівська державна нотаріальна контора отримала від банку претензію кредитора до спадкоємців померлого. 03 листопада 2020 року банк направив відповідачам претензії про задоволення вимог кредитора та сплату заборгованості за кредитним договором від 09 квітня 2009 року, проте, вони ніяким чином на вказану претензію не зреагували. В зв`язку з наведеним, просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

Суд ухвалив розглядати справу без участі представника позивача, який у судове засідання не з`явився, проте подав до суду письмову заяву, в якій просить позов задовольнити, а справу розглядати без його участі.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи без участі відповідачів, які відзиву суду не подали, до суду не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, а представник позивача не заперечує відносно такого розгляду.

31 березня 2021 року ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та задоволено клопотання позивача, витребувано з Сьомої Львівської державної нотаріальної контори копію матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_4 .

19 квітня 2021 року до суду з Сьомої Львівської державної нотаріальної контори надійшли копії матеріалів спадкової справи № 74/2020 до майна померлого ОСОБА_6 /а.с.67/.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 квітня 2009 року між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник якого - АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк /а.с.17-29/.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, а також, з виписки по кредитному рахунку ОСОБА_6 вбачається, що останній отримав кредит у розмірі 14000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, та з квітня 2009 року по вересень 2019 року користувався кредитними коштами шляхом зняття готівки, переказів з карти, оплати карткою першого платежу за покупку, переказу коштів, після всіх цих операцій його заборгованість станом на 11 вересня 2019 року становила 12960,78 грн. /а.с.11-16/. Отже, сума боргу - 12960,77 грн., складається із заборгованості за тілом кредиту.

З 06 березня 1975 року ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 , у шлюбі в них народилося двоє дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями паспортів громадяни України, які належать відповідачам /а.с. 30-36/.

Зі свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 08 жовтня 2008 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 259078462 від 31 травня 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 та відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 38 кв.м. /а.с.101,104-106/. Тобто, кожному з вказаних осіб належить по 1/4 ідеальних часток у зазначеній квартирі в силу вимог частини 2 статті 372 ЦК України, якою передбачено, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

З листа Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 14 квітня 2021 року № 32-вих-30337 убачається, що станом на 04 вересня 2019 року в квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_5 та троє відповідачів /а.с.77/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 868 від 04 вересня 2019 року /а.с.37/.

Матеріали справи не містять доказів про те, що станом на день смерті ОСОБА_6 будь-хто з відповідачів не проживав у квартирі АДРЕСА_1 .

З матеріалів спадкової справи № 74/2020 до майна померлого ОСОБА_6 вбачається, що 08 квітня 2020 року Сьома Львівська державна нотаріальна контора отримала від АТ КБ «ПриватБанк» претензію кредитора до спадкоємців померлого, в якій позивач просив повідомити спадкоємців про наявність заборгованості перед банком у розмірі 12960,77. На підставі цієї поданої претензії кредитора було заведено вказану спадкову справу /а.с.68-75/.

Відповідачі або будь-які інші особи до нотаріуса за видачою їм свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 , не зверталися, як і не зверталися із заявами про відмову від неї.

03 листопада 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направило відповідачам листи-претензії про задоволення вимог кредитора та сплату заборгованості за кредитним договором від 23 березня 2009 року /а.с.38/. Відповідачі ніяким чином на вказані претензії не зреагувала.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина перша статті 1296 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні пред`явлених до нього вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 192/2761/14 та від 23 вересня 2020 року № 750/5506/19.

Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Зазначена норма не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг.

При цьому вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця.

Таким чином, пред`явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців через нотаріуса не суперечить положенням частини другої статті 1281 ЦК України.

На відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 620/136/17.

Отже, відповідачі прийняли спадщину, яка складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , продовжують проживати, володіти та користуватися зазначеною квартирою, ніхто з них не відмовлявся від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 . Таким чином, частка кожного зі спадкоємців у спадковому майні становить 1/3, тобто частка у зазначеній квартирі, яку кожний успадкував становить - 1/12.

Беручи до уваги, що 08 квітня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» направило до Сьомої державної нотаріальної контори претензію кредитора до спадкоємців ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також, враховуючи, що відповідачі так і не отримали свідоцтва про право на спадщину, суд приходить до висновку, що банк пред`явив вимоги до спадкоємців у строк, який визначений вимогами частини 2 статті 1281 ЦК України. При цьому, із позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося 18 лютого 2021 року, тобто в межах загального строку позовної давності.

За таких обставин, відповідачі як спадкоємці, прийнявши спадщину, зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора відповідно до статей 1281, 1282 ЦК України, оскільки вартість 1/4 частини квартири у будь-якому випадку буде більшою, ніж сума боргу 12960,77 грн.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов є підставним, і тому, підлягає задоволенню, а відтак, з відповідачів в рівних частках слід стягнути суму боргу в розмірі 12960,77 грн., тобто, по 4320,25 грн. з кожного (12960,77 грн. : 3 особи).

Також, на виконання вимог статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в рівних частках судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн., тобто по 756,66 грн. з кожного /а.с.51/.

Керуючись статтями 81,89,141,263-265,280-284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в рівних частках 12960 (дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень 77 коп. боргу, тобто по 4320 (чотири тисячі триста двадцять) гривень 25 коп. з кожного.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в рівних частках судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп., тобто по 756 (сімсот п`ятдесят шість) гривень 66 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського,1Д; ).

Відповідачі:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКП: НОМЕР_2 );

ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ; РНОКП: НОМЕР_3 );

ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 ; РНОКП: НОМЕР_4 ).

Повний текст рішення складаний 04 червня 2021 року.

Суддя:

Оригінал рішення.