РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Зарудяної Л.П.

представника відповідача - Дідовець Ю.П.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до голови Житомирської міської ради Сухомлина Сергія Івановича про визнання порушення конституційних прав та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, поданих 10.02.2021 року (том ІІ а.с. 1-5), просить стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 76500,00 грн.

Обгрунтовуючи вимогу про відшкодування завданої моральної шкоди, позивач посилалась на те, що відповідач неправомірно відмовився розглядати корупційні дії Виконавчого комітету Житомирської міської ради за її зверненнями від 29.07.2019 року та від 08.10.2019 року, чим порушив її конституційні права.

Позивач вказує, що протиправними діями відповідача їй завдана моральна шкода, яка полягає у значних душевних стражданнях, які виражені в тому, що погіршився стан її здоров`я. Душевні страждання позбавили її можливостей реалізації звичок та бажань, спричинили погіршення відносин з оточуючими, інші негативні наслідки. Дії відповідача призвели до погіршення життєвих зв`язків та вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 76500,00 грн, позивач виходила з кількості допущених порушень та розміру штрафу, який передбачений як міра покарання за ст. 376 КК України (375 прожиткових мінімумів Х 17 грн. Х 12 порушень).

ІІ. Процедура та позиції сторін

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 01.10.2020 року визначено підсудність даної цивільної справи Богунському районному суду м.Житомира.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18.01.2021 року справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

10.02.2021 року позивачем подано уточнену позовну заяву, прийняту до розгляду ухвалою суду від 11.02.2021 року, яка була постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати та зафіксована у протоколі судового засідання.

25.02.2021 року представник відповідач ОСОБА_3 подала відзив на уточнену позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач уточнені позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

У відзиві на позовну заяву вказано, що відповідач не вчиняв протиправні дії, які виражаються у відмові розглядати корупційні дії Виконавчого комітету Житомирської міської ради, надавав відповіді позивачу на її звернення в порядку та в строки, які передбачені нормами Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про місцеве самоврядування». Посилається на те, що відповідач не наділений повноваженнями встановлювати наявність або відсутність в діях Виконавчого комітету корупційних правопорушень, про що заявнику була надана відповідь як на особистому прийому, так і в письмовому вигляді. Позивачу була надана обгрунтована відповідь з посиланням на Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування про відсутність правових підстав для проведення службової перевірки. Позивача повідомлено, що за наслідками розгляду її клопотання від 27.11.2015 року рішенням Житомирської міської ради від 20.06.2019 року №1501 «Про розгляд звернень громадян стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» їй відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди представник відповідача вказує, що позивачем не доведено, що відповідач вчиняв протиправні дії щодо позивача, які призвели до моральних страждань, не доведено наявність завданої шкоди, не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями і заподіяною шкодою, а тому вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

26.02.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач вказує, що відзив подано з пропуском строку, встановленого в ч. 7 ст. 178 ЦПК України. Вважає, що відзив подано з істотним порушенням норм процесуального права, оскільки в ньому не викладені фактичні обставини і докази на їх підтвердження з приводу заявлених позивачем позовних вимог.

Позивач зазначає, що висновки, викладені у відзиві, не відповідають обставинам позовної заяви, оскільки позовну заяву подано до фізичної особи ОСОБА_2 , а не до голови Житомирської міської ради.

У відповіді на відзив позивач посилається на те, що довіреність від імені Житомирського міського голови на представництво його інтересів працівником юридичного департаменту Житомирської міської ради видана незаконно, оскільки відповідач як фізична особа не наділений повноваженнями видавати таку довіреність.

На підставі викладеного, позивач просить відзив залишити без розгляду або повернути відповідачу.

Суд відхиляє доводи позивача з приводу того, що відзив на уточнену позовну заяву подано з пропуском строку, встановленого для його подання, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Зі змісту ухвали про відкриття провадження у справі від 13.04.2020 року вбачається, що справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження, по справі було призначено підготовче судове засідання, відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

За приписами ч.ч. 11,12 ЦПК України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Склад суду в даній цивільній справі був змінений на стадії підготовчого провадження, відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 18.01.2021 року розгляд справи в новому складі призначено проводити з підготовчого судового засідання.

Позивач скористалась своїм процесуальним правом і в порядку ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого судового засідання 10.02.2021 року подала заяву про уточнення позовної заяви, яка була прийнята ухвалою суду 11.02.2021 року безпосередньо в підготовчому судовому засіданні, а відтак на переконання суду відповідач мав право протягом п`ятнадцяти днів направити до суду відзив на уточнену позовну заяву, який був поданий 25.02.2021 року, тобто в межах строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження відповідно до норм ч. 7 ст. 178 ЦПК України.

З огляду на викладене, правові підстави для залишення відзиву на позовну заяву без розгляду або його повернення відповідачу відсутні.

03.03.2021 року від позивача надійшло заперечення про недійсність правочину, у якому вона зазначила, що ОСОБА_2 при оформленні представнику ОСОБА_3 довіреностей №26/1298 від 21.12.2019 року та №6/39 від 05.01.2021 року, вчинив недійсний правочин, оскільки видані довіреності не відповідають вимогам ч. 1 та ч. 2 ст. 245 ЦК України, так як довіреність ОСОБА_2 , як фізичної особи, не посвідчена нотаріально та йому законодавством не надано право самому собі оформляти довіреності, на підставі чого просила визнати видані довіреності зловживанням процесуальними правами.

З приводу заперечень позивача про неналежне підтвердження повноважень представника відповідача ОСОБА_3 щодо представництва в суді інтересів відповідача голови Житомирської міської ради Сухомлина С.І. суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 48 ЦПК визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Положенням частин 1, 3 статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідачем у даній справі є голова Житомирської міської ради Сухомлин С.І., який відповідно до положень ст.ст. 5, 12 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» є посадовою особою органу місцевого самоврядування.

За правилами ст. 1174 ЦК України відшкодуванню органом місцевого самоврядування підлягає шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень.

Разом з тим, норми ЦПК України не регулюють порядок представництва в суді посадової особи органу місцевого самоврядування, який є стороною у справі, який не має статусу юридичної особи.

Водночас, правове регулювання представництва в суді суб`єкта владних повноваджень міститься в нормах КАС України.

В пункті 7 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами ч. 3 ст. 55 КАС України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

З огляду на те, що відповідачем у справі є посадова особа органу місцевого самоврядування - голова Житомирської ради Сухомлин С.І., який за правовим статусом є суб`єктом владних повноважень, не дивлячись на суб`єктний склад учасників по справі, за предметною підсудністю справа належить до розгляду в порядку цивільного судочинства, норми ЦПК України не містять положень, які врегульовують порядок підтвердження повноважень суб`єкта владних повноважень, який не має статусу юридичної особи, а тому, з урахуванням ч. 9 ст. 10 ЦПК України, суд вважає за необхідне за аналогією закону застосувати до спірних правовідносин норми ч. 3 ст. 55 КАС України, відповідно до якої врегульовано порядок підтвердження повноважень суб`єкта владних повноважень, яким може бути посадова особа органу місцевого самоврядування без статусу юридичної особи.

На підтвердження повноважень представника відповідача головним спеціалістом, юрисконсультом відділу правового забезпечення документообігу юридичного департаменту Житомирської міської ради Дідовець Ю.П. надано копію довіреності № 26/1298 від 21.12.2019 року (зі строком дії до 31.12.2020 року) та копію довіреності № 66/39 від 05.01.2021 (строк дії до 31.12.2021 року), відповідно до змісту якої вона має право представляти інтереси Житомирського міського голови в усіх судових установах (том І а.с. 67, том ІІ а.с. 34); копії Положення про юридичний департамент Житомирської міської ради, Положення про відділ правового забезпечення документообігу юридичного департаменту Житомирської міської ради, відповідно до п. 5.1.9 якого працівники відділу мають право представляти міського голову в судах усіх інстанцій (том ІІ а.с. 35-38); копію Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 (згідно розпорядження від 09.07.2020 року № 584) наділена повноваженнями представляти Житомирську міську раду як орган місцевого самоврядування у правовідносинах з третіми особами або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, в порядку самопредставництва в судах України без окремого доручення з правом посвідчення копій документів, без права відмови, зміни, відкликання, визнання позову, укладення мирової угоди (том ІІ а.с. 26-28).

Дослідивши зазначені вище документи, керуючись положеннями ч. 9 ст. 10 ЦПК України, ч. 3 ст. 55 КАС України, суд дійшов висновку, що представник ОСОБА_3 надала належні та достатні документи, які підтверджують її повноваження на представництво в даній справі відповідача голови Житомирської міської ради Сухомлина С.І.

Є безпідставними і не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що відповідачем в даній справі є ОСОБА_2 , як фізична особа, з огляду на наступне. В позовній заяві, в уточнених позовних заявах від 20.08.2020 року (том 1 а.с. 101-104), від 10.02.2021 року (том ІІ а.с. 1-5) відповідачем зазначений « ОСОБА_2 голова Житомирської міської ради, м. Житомир, м-н Корольова, 4/2», тобто в тексті позовної заяви зазначене посадове становище ОСОБА_2 , а також його робоча адреса. Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач вважає, що моральну шкоду їй завдано протиправними діями, які полягають в тому, що голова Житомирської міської ради Сухомлин С.І., до якого були направлені звернення позивача, відмовився розглядати корупційні дії Виконавчого комітету Житомирської міської ради, чим, на думку, позивача порушив її конституційні права. З урахуванням викладеного, у суду відсутні будь-які достатні правові підстави вважати, що позивач заявила вимоги до ОСОБА_2 , як до фізичної особи.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулось за участі позивача 03.03.2021 року, відповідно до приписів ст. 197 ЦПК України, суд намагався з`ясувати у позивача склад учасників по справі, на що позивач зазначила, що склад учасників визначений в позовній заяві і позов підлягає розгляду в межах заявлених вимог (том ІІ а.с. 58-63).

Таким чином, заяви позивача про те, що ОСОБА_3 не наділена процесуальними повноваженнями представляти в судовому засіданні відповідача, а видані на її ім`я довіреності № 26/1298 від 21.12.2019 року та № 66/39 від 05.01.2021 є незаконними і нікчемними, не грунтуються на нормах матеріального та процесуального права, а відтак є безпідставними і не підлягають задоволенню.

В підготовчому судовому засіданні 03.03.2021 року представник відповідача ОСОБА_4 допущена судом до участі в справі.

Ухвалою суду від 03.03.2021 року, яка постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, підготовче судове засідання закрито, справа призначена до розгляду по суті.

В судове засідання, в якому справа розглядається по суті та яким закінчується розгляд справи, позивач не з`явилась, подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позов підтримала та просила задоволити.

19.05.2021 року представник відповідача через канцелярію суду подала клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів копію запиту від 15.03.2021 року № 61/21 та відповідь на нього, копію розпорядження міського голови про розподіл обов`язків від 15.05.2019 року № 490, копію рішення Житомирської міської ради від 01.02.2017 року № 86 «Про Регламент виконавчого комітету Житомирської міської ради»; копію рішення Житомирської міської ради № 121 від 24.02.2016 року, документ, який підтверджує направлення документів позивачу.

В судовому засіданні 20.05.2021 року судом ухвалено долучити надані представником відповідача письмові докази до матеріалів справи з огляду на те, що в підготовчому судовому засіданні представник заявляла клопотання про їх долучення, а також з урахуванням положень ч. 9 ст. 83 ЦПК України, оскільки такі документи є публічно доступними і підлягають опублікуванню на офіційному веб-сайті відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на уточнену позовну заяву.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

За правилами ст. 1174 ЦК України відшкодуванню органом місцевого самоврядування підлягає шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень.

ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду

Судом встановлено, що 29.07.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Голови Житомирської міської ради Сухомлина С.І. із заявою, в якій просила надати дозвіл на особистий прийом; запросити на прийом працівників Виконавчого комітету, оскільки ними вчинено численну кількість протиправних діянь; просила провести службову перевірку з її участю всіх протиправних діянь Виконавчого комітету під час розгляду клопотання від 27.11.2015 року та повідомити про прийняте рішення; розглянути клопотання від 27.11.2015 року відповідно до вимог Земельного кодексу України (т. 1а.с. 8 на звороті 9). Заява зареєстрована за № 25/Д-8325.

Відповідно до резолюції ОСОБА_2 заява за № 25/Д-8325 від 29.07.2019 року передана на розгляд ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (том І а.с. 15).

Листом від 23.08.2019 року №25/Д-8325 за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Ольшанської С.Г. заявник ОСОБА_1 повідомлена про те, що її звернення щодо вимоги про надання дозволу на особистий прийом громадян, проведення службової перевірки щодо дій виконавчого комітету при розгляді клопотання від 27.11.2015 року, про розгляд клопотання від 27.11.2015 року, розглянуто.

Заявнику надано відповідь, що згідно з пунктом 11 додатку 1 до рішення Житомирської міської ради від 20.06.2019 року №1501 «Про розгляд звернень громадян стосовно надання дозволу на розроблення документації землеустрою» їй відмовлено у наданні дозволу на розроблення документів із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,100 га по АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Повідомлено, що листом від 29.07.2019 року департамент містобудування і земельних відносин міської ради направив витяг із зазначеного рішення.

Листом також роз`яснено, що відповідно до Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року №950, службове розслідування проводиться, якщо інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені. Зважаючи на те, що наведена у зверненні інформація стосується невизначеної особи та відсутнє рішення керівника органу щодо проведення службового розслідування, проводити останнє немає підстав.

У листі також вказано, що для вирішення її питання на особистому прийомі міського голови необхідно здійснити попередній запис на нього через відділ по роботі зі зверненнями громадян Житомирської міської ради, який здійснюється відповідно до затвердженого графіку (т. 1 а.с. 10-11).

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалась на те, що її заява від 29.07.2019 року неправомірно передана на розгляд заступника голови з питань діяльності виконавчих органів Житомирської міської ради Ольшанській С.Г.

Судом встановлено, шо в пункті 17 Регламенту виконавчого комітету Житомирської міської ради, який затверджений рішенням виконавчого комітету міської ради № 86 від 01.02.2017 року (далі за текстом Реглемент) врегульовано порядок розгляду звернень громадян і організації особистого прийому виконавчим комітетом міської ради, в п.п. 17.4, 17.5 якого зазначено, що звернення громадян, отримані виконавчими органами міської ради, що відповідають вимогам ст. 5 Закону України «Про звернення громадян», реєструються, скануються і передаються на розгляд керівництву міської ради, порушені у зверненнях громадян до міської ради питання розглядаються міським головою, секретарем міської ради, першим заступником міського голови, заступниками міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради і керуючим справами виконкому відповідно до розподілу обов`язків.

Зі змісту п. 17. 6 Регламенту вбачається, що на виконання ст.ст. 14,15,16 Закону України «Про звернення громадян» звернення АДРЕСА_3 , інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються безпосередньо міським головою, в разі його відсутності першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

Відповідно до п. 17.8 Регламенту відповіді громадянам готують виконавчі органи міської ради, що отримали звернення на розгляд та виконання. Відповіді громадянам підписують у встановленому законом порядку міський голова, секретар міської ради, перший заступник міського голови, заступники міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та керуючий справами виконкому відповідно до розподілу обов`язків, або за дорученням міського голови - заступники міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

Згідно з положеннями розпорядження міського голови № 490 від 15.05.2019 року «Про розподіл обов`язків між міським головою, секретарем міської ради, заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та керуючим справами виконавчого комітету Житомирської міської ради» до повноважень заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради входить вирішення за дорученням міського голови питань, пов`язаних з діяльністю виконавчих органів міської ради.

Таким чином, на підставі викладеного вище, судом встановлено, що відповідь позивачу надана з дотриманням вимог Закону України «Про звернення громадян», Регламенту, підписана уповноваженою посадовою особою - заступником голови з питань діяльності виконавчих органів Житомирської міської ради Ольшанською С.Г., до повноважень якої входить розгляд та вирішення за дорученням міського голови питань, пов`язаних з діяльністю виконавчих органів міської ради, заяв, поданих в порядку Закону України «Про звернення громадян», на розгляд якої було передано звернення позивача від 29.07.2019 року за резолюцією міського голови, за наслідками якого позивачу надана відповідь.

Зі змісту заяви від 29.07.2019 року не вбачалось і судом не встановлено, що позивач входить до переліку громадян, відповідь яким відповідно до ст.ст. 14,15,16 Закону України «Про звернення громадян» надається безпосередньо міським головою, а відтак відсутні підстави вважати, що відповідь на звернення позивача повинна була бути підписана виключно міським головою.

Є безпідставними доводи позивача, що її заяву від 29.07.2019 року неправомірно передано на розгляд особі, дії якої оскаржуються.

Дійсно, згідно положень ч. 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Разом з тим, зі змісту заяви від 29.07.2019 року судом не встановлено, що позивач оскаржувала дії чи рішення заступника міського голови з діяльності виконавчих органів влади Ольшанської С.Г., яка надала їй відповідь на вказану заяву.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач безпосередньо сама 29.07.2019 року звернулась із заявою до голови Житомирської міської ради, який відповідно до норм ч. 3 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування», очолює виконавчий комітет міської ради, дії якого оскаржувала.

Таким чином, судом не встановлено, що відповідь позивачу від 23.08.2019 року надана заступником міського голови з діяльності виконавчих органів влади Ольшанською С.Г. неправомірно.

Спростовуються матеріалами справи доводи позивача про те, що їй було незаконно відмовлено в розгляді клопотання від 27.11.2015 року, оскільки згідно з пунктом 11 додатку 1 до рішення Житомирської міської ради від 20.06.2019 року №1501 «Про розгляд звернень громадян стосовно надання дозволу на розроблення документації землеустрою» їй відмовлено у наданні дозволу на розроблення документів із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,100 га по АДРЕСА_2 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (том ІІ а.с. 8-9), про що зазначено у відповіді від 23.08.20219 року, а відтак відсутні будь-які підстави вважати, що позивачу надана незаконна відповідь з даного приводу.

Не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що їй було відмовлено в особистому прийомі, оскільки зі змісту відповіді від 23.08.2019 року вбачається, що позивачу було роз`яснено, що для вирішення питання на особистому прийомі необхідно здійснити попередній запис на нього через відділ по роботі зі зверненням громадян Житомирської міської ради відповідно до затвердженого графіку.

Відповідно до п. 17 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень міського голови входить ведення особистого прийому громадян.

За правилами ст. 22 Закону України «Про звернення громадян» керівники та інші посадові особи органів місцевого самоврядування зобов`язані проводити особистий прийом громадян. Прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години. Графіки прийому доводяться до відома громадян. Порядок прийому громадян в органах місцевого самоврядування визначається їх керівниками. Усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно.

Порядок ведення особистого прийому громадян головою Житомирської міської ради врегульовано п.п. 17.18 -17.24 Регламенту.

Так, особистий прийом громадян та прямий телефонний зв`язок здійснюються міським головою, секретарем міської ради, першим заступником міського голови, заступниками міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючим справами виконкому та керівниками виконавчих органів міської ради згідно з затвердженими графіками.

Графіки особистого прийому громадян та прямого телефонного зв`язку з керівництвом міської ради та виконавчих органів міської ради затверджуються розпорядженням міського голови, оприлюднюються на офіційному веб-сайті міської ради.

У міській раді попередню співбесіду з громадянами та попередній запис на особистий прийом до керівництва міської ради здійснюють працівники відділу звернень громадян управління звернень та діловодства міської ради.

Особистий прийом громадян міським головою, секретарем міської ради, першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради здійснюється у відповідності з затвердженим графіком та за попереднім записом.

Короткий зміст звернень та особисті дані громадян на підставі паспорта або посвідки про особу вносяться працівниками відділу звернень громадян управління звернень та діловодства міської ради у картку обліку особистого прийому громадян.

За бажанням громадянина відповідь на його звернення на особистому прийомі може бути як письмова, так і усна.

Письмова відповідь за результатами особистого прийому громадян готується згідно з вимогами, зазначеними вище.

Графік особистого прийому громадян у період, коли заявник зверталась з відповідною заявою, було врегульовано відповідно до розпорядження міського голови № 499 від 16.05.2019 року «Про графіки особистого прийому громадян та прямого телефонного зв`язку на 2019 рік» і розміщено на офіційному веб-сайті Житомирської міської ради, прийомні години міського голови ОСОБА_7 були встановлені в другий та четвертий вівторок місяця з 9-00 год. до 11-00 год.

Таким чином, надана заявнику відповідь з приводу правил запису на особистий прийом цілком відповідає викладеним вище положенням Регламенту.

08.10.2019 року позивач була на особистому прийомі у Житомирського міського голови ОСОБА_2 , що підтверджується змістом картки обліку особистого прийому громадян № 220 (том І а.с. 7), в якій зазначено, що заявник зверталась з приводу корупційних дій виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо виділення земельної ділянки під гараж, за наслідками прийому позивачу було надано усне роз`яснення, що не суперечить порядку проведення особистого прийому та порядку надання відповіді за його результатами.

Відсутність письмової відповіді з приводу питань, які порушувались заявником на особистому прийомі, вбачається також зі змісту листа міського голови ОСОБА_2 від 22.11.2019 року №25/Д-439, яким ОСОБА_8 повідомлена про те, що по питаннях, порушених на особистому прийомі міського голови, щодо тлумачення дій виконавчих органів міської ради письмова відповідь відсутня, оскільки на особистому прийомі міського голови їй надано усні роз`яснення (т. 1 а.с. 18).

А відтак, позивач не довела суду належними і допустимими доказами, що є її обов`язком відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, що відповідач незаконно відмовився розглядати незаконні дії Житомирської міської ради про передачу земельної ділянки гаражному кооперативу на особистому прийомі, оскільки матеріалами справи підтверджено, що особистий прийом відбувся і за його наслідками позивачу була надана усна відповідь, що не суперечить нормам Закону України «Про звернення громадян» та Регламенту.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Житомирської міської ради №400 від 21.06.2012 року «Про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок юридичним та фізичним особам» гаражному кооперативу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_4 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,200 га за вказаною адресою для колективного гаражного будівництва (т. 1 а.с. 85-89).

На час розгляду в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що зазначене вище рішення органу місцевого самоврядування визнано незаконним, що під час його прийняття посадовими особами органу місцевого самоврядування були допущені неправомірні дії, а відтак відсутні будь-які підстави вважати, що до повноважень Житомирського міського голови належить вирішення ініційованого на особистому прийомі позивачем питання щодо корупційних дій виконавчого комітету при прийнятті зазначеного рішення.

Водночас, 08.10.2019 року ОСОБА_1 на особистому прийомі подала голові Житомирської міської ради Сухомлину С.І. письмову скаргу, в якій просила провести службову перевірку за її участю всіх протиправних діянь Виконавчого комітету під час розгляду звернень до міської ради, при розгляді позовних заяв у суді та вжити відповідні міри реагування на численні протиправні діяння, порушення законодавства (т. 1 а.с. 7 на звороті-8).

Аналогічна вимога щодо проведення службової перевірки містилась в заяві позивача від 29.07.2019 року, тобто вимога щодо проведення службової перевірки за її участі в скарзі від 08.10.2019 року була заявлена повторно.

До скарги заявник долучила заяву від 29.07.2019 року та відповідь від 23.08.2019 року.

11.11.2019 року листом міського голови Сухомлина С.І. за №25/Д-10389 ОСОБА_1 надано відповідь на скаргу від 08.10.2019 року, в якій повідомлено, що її скарга з вимогою проведення службової перевірки за її участю розглянута та зазначено, що на її заяву від 29.07.2019 року №25/Д-8325 щодо вимоги про надання дозволу на особистий прийом громадян, проведення службової перевірки щодо дій виконавчого комітету при розгляді клопотання від 27.11.2015 року надано аргументовану відповідь від 23.08.2019 року №25/Д-8325.

У листі відповіді від 23.08.2019 року щодо проведення службової перевірки заявнику надано відповідь, що відповідно до Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року №950, службове розслідування проводиться, якщо інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені. Зважаючи на те, що наведена у зверненні інформація стосується невизначеної особи та відсутнє рішення керівника органу щодо проведення службового розслідування, проводити останнє немає підстав.

Аналогічна за змістом відповідь за скаргою про проведення службової перевірки від 08.10.2019 року надана у листі від 11.11.2019 року

Також. у відповіді від 11.11.2019 року повідомлено, що Законом України «Про місцеве самоврядування» не визначені повноваження щодо притягнення до кримінальної відповідальності згідно звинувачень щодо службової недбалості, зловживання службовим становищем, які встановлюються правоохоронними органами в рамках кримінального провадження. У зв`язку з чим в задоволенні скарги відмовлено (т. 1 а.с. 16).

Відповідно до Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року №950 (далі - Порядок) службове розслідування може бути проведено у разі недодержання посадовими особами місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, антикорупційного законодавства.

За анонімними повідомленнями, заявами та скаргами службове розслідування не проводиться, крім випадків, коли анонімне повідомлення стосується порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» та наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Системний аналіз змісту положень Порядку дає підстави суду констатувати, що службове розслідування може бути проведено лише щодо конкретної особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Дослідивши зміст заяви позивача від 29.07.2019 року та скарги від 08.10.2019 року, судом встановлено, що заявник вимагала провести за її участі службову перевірку щодо протиправних дій виконавчого комітету Житомирської міської ради під час звернень до міської ради, при розгляді позовних заяв та вжити відповідні заходи реагування. Тобто, заявник у своїх зверненнях не вказувала на конкретних осіб, які, на її думку, вчинили протиправні діяння, не зазначено конкретний період, в який були порушені права заявника, не конкретизовано, в чому полягають зазначені порушення, в чому полягає недодержання посадовими особами місцевого самоврядування законодавства про службу в органах місцевого самоврядування або в чому полягає недотримання антикорупційного законодавства, зі змісту звернень неможливо встановити фактичні дані, які могли б бути перевірені.

З урахуванням викладеного, судом не встановлено наявності правових підстав для задоволення вимог заявника про проведення службового розслідування щодо виконавчого комітету Житомирської міської ради, а відтак не встановлено незаконних дій відповідача при наданні відповіді про неможливість задоволення скарги в цій частині.

Не ґрунтується на нормах Порядку вимога заявника про проведення службової перевірки в її присутності, оскільки у разі прийняття рішення про проведення службового розслідування для його проведення створюється відповідна комісія, до складу якої не передбачено включення особи, яка звернулась з відповідною заявою.

При розгляді скарги від 08.10.2019 року, судом встановлено, що відповідачем не дотримано вимог ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» щодо строку її вирішення, який становить не більше одного місяця від дня її надходження, в той же час, як відповідь на неї була надана 11.11.2019 року.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що з вимогами, які були зазначені в скарзі від 08.10.2019 року позивач до Житомирського міського голови звернулась повторно, оскільки аналогічні вимоги були викладені нею в заяві від 29.07.2019 року, на яку вона отримала відповідь 23.08.2019 року. Крім того, на особистому прийомі 08.10.2019 року позивачу також були надані усні роз`яснення з приводу її звернення щодо корупційних дій виконавчого комітету Житомирської міської ради.

За приписами ч. 2 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» взагалі не підлягають розгляду повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

Таким чином, суд вважає, що позивач не довела наданими доказами, що порушення строку надання відповіді на скаргу від 08.10.2019 року призвели до порушення її прав та завдання їй моральної шкоди, в тому числі, з огляду на те, що позивачу достовірно було відомо про результати розгляду аналогічного звернення, поданого 29.07.2019 року.

Наявність інших порушень, на які позивач посилалась в позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду і спростовуються матеріалами справи, які проаналізовані вище.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Тобто, підставою для відшкодування шкоди є не просто неправомірність дій, а неправомірність, яка призвела до порушення гарантованих особі прав, які підлягають захисту. Суд констатує, що позовна заява, численні скарги позивача містять неодноразове посилання на порушення конституційних прав позивача, проте, без зазначення, які конкретно гарантовані Конституцією України права позивача є порушеними і в чому полягають ці порушення. Сама по собі не згода позивача із прийнятими відповідними особами рішеннями не може свідчити про їх протиправність та порушення прав позивача. Суд вважає, що позивачем в межах даної цивільної справи не доведено, які її права порушені, в чому полягає це порушення, якими неправомірними діями відповідача допущено порушення її прав, не доведено належними і достатніми доказами, що відповідач вчинив протиправні дії, які полягали у незаконній відмові розглядати корупційні дії виконавчого комітету Житомирської міської ради.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пункті 5 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Серед іншого, загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п.п. 55-57 судового рішення).

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із врахування зазначених вище правових норм, суд зазначає, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди, саме позивач зобов`язаний надати докази на підтвердження наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди, в тому числі настання негативних наслідків у вигляді такої шкоди, її розмір та причинний зв`язок з бездіяльністю відповідача.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що сам по собі факт протиправної поведінки відповідача не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди (№826/10460/16 від 03.10.2019 року, №804/6922/16 від 31.07.2019 року та інші).

Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, докази вимушених змін у житті позивача, тощо.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позивачем позовних вимог про стягнення моральної шкоди, при цьому позивач не заявляла вимоги про оскарження наданих їй відповідей за її зверненнями, про визнання неправомірними дій Житомирського міського голови, що підтверджено також змістом ухвали Житомирського апеляційного суду м. Житомира від 30.12.2020 року, суд вважає, що позивачем не доведено, які її права порушені, що є підставою для відшкодування моральної шкоди, не доведено протиправність дій відповідача, які призвели завдання позивачу моральних страждань, позивачем не надано належних і достатніх доказів, що підтверджують заподіяння їй сильних душевних хвилювань, завдання шкоди здоров`ю чи інших втрат немайнового характеру, не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями, на які посилалась позивач, і завданою шкодою, а тому суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при подачі позову звільнена від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», суд відмовляє у задоволенні позову, судові витрати відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до голови Житомирської міської ради Сухомлина Сергія Івановича про визнання порушення конституційних прав та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: голова Житомирської міської ради Сухомлин Сергій Іванович, місце знаходження: м. Житомир, майдан імені С.П. Корольова, 4/2.

Повний текст рішення складено 31.05.2021 року.

Суддя О.В. Стрілецька