Справа № 2-3712/2007
Провадження № 4-с/686/65/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

при секретарі Антосєві В.П.

за участю представника боржника

ОСОБА_1 ,

представника стягувача Леончук К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому скаргу адвоката Яцишина Анатолія Олександровича в інтересах боржника ОСОБА_2 на постанову від 25 березня 2021 року головного державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Козій Тараса Васильовича у виконавчому провадженні № 16441083,

встановив:

11 травня 2021 року адвокат Яцишин А.О. в інтересах боржника ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на постанову від 25 березня 2021 року головного державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Козій Т.В. у виконавчому провадженні № 16441083.

Свою скаргу адвокат Яцишин А.О. мотивує тим, що на примусовому виконанні у Другому відділу ДВС у місті Хмельницькому ЦЗ МРУ МЮ (м. Хмельницький) ВП №16441083 перебуває виконавчий лист № 2-3712, виданий 23.05.2007 року Хмельницьким міськрайонним судом щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини.

В межах даного ВП № 16441083 згідно з постановою від 25.03.2021 року, що видана головним державним виконавцем Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому ЦЗ МРУ МЮ (м. Хмельницький) Козієм Т.В. встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2-3712 виданого 23.05.2007 року. В подальшому вищезазначену постанову направлено на виконання до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України.

Скаржник вважає, що дана постанова порушує права та законні інтереси ОСОБА_2 та підлягає скасуванню, зважаючи на наступне.

Боржник ОСОБА_2 працює в ТОВ ВКК «АРІЯ» на посаді монтажника зв`язку - антенника, водія автотранспортних засобів за внутрішнім суміщенням з 11.02.2021 року по теперішній час, що підтверджується довідкою № 06-з/1407 від 26.04.2021 року. Дана робота є єдиним джерелом доходу ОСОБА_2 та фактично єдиним способом нормального існування боржника та членів його сім`ї. Одним із головних посадових обов`язків боржника є керування транспортними засобами.

Таким чином, встановивши обмеження у праві керування транспортними засобами, ОСОБА_2 фактично позбавлено можливості працювати, отримувати дохід та сплачувати аліменти на утримання дитини.

Відповідно до ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Щодо строку оскарження постанови головного державного виконавця Козія Т.В., скаржник адвокат Яцишин А.О. зазначив, що отримав копію оскаржуваної постанови 13.04.2021 року, проте з 22.04.2021 року по 06.05.2021 року перебував у відпустці, тому не мав змоги у встановлений законом 10-денний строк подати до суду дану скаргу.

Враховуючи викладене, скаржник просить суд поновити строк на подання скарги на постанову Головного державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому ЦЗ МРУ МЮ (м. Хмельницький) Козія Т.В. від 25.03.2021 року (ВП № 16441083) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; визнати протиправною вказану постанову від 25.03.2021 року (ВП №16441083) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; зобов`язати Головного державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому ЦЗ МРУ МЮ (м. Хмельницький) Козія Т.В. скасувати постанову від 25.03.2021 року (ВП №16441083) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 в інтересах боржника ОСОБА_2 підтримав вимоги скарги, просив її задоволити.

Представник стягувача ОСОБА_3 ОСОБА_4 щодо вирішення скарги поклалась на розсуд суду.

Головний державного виконавця Другого відділу ДВС у місті ЦЗ МРУ МЮ (м. Хмельницький) Козій Т.В. в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд скарги у його відсутності, в прийнятті рішення поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2007 року по цивільній справі № 2-3712/07 задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 26.04.2007 року і до повноліття. Рішення набрало законної сили 23.05.2007 року.

11 грудня 2009 року державним виконавцем міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Антковим І.Л. було відкрито виконавче провадження ВП № 16441083 по виконання виконавчого листа № 2-3712 виданого 23.05.2007 року.

25 березня 2021 року постановою Головного державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому ЦЗ МРУ МЮ (м. Хмельницький) Козія Т.В. (ВП № 16441083) було встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами у зв`язку з наявністю у нього заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.09.2012 року по 25.03.2021 року в сумі 122 853 грн. 70 коп.

Представник боржника ОСОБА_2 - адвокат Яцишин А.О. ознайомився із матеріалами виконавчого провадження № АСВП 16441083 та отримав оскаржуваному постанову - 13.04.2021 року, проте скаргу на постанову подав до суду 07 травня 2021 року (що підтверджується відбиткою печатки на конверті). Таким чином, 10-денний строк для звернення до суду, передбачений ст. 449 ЦПК України пропущено.

Проте, представник скаржника - адвокат Яцишин А.О. посилається на те, що з 22.04.2021 року по 06.05.2021 року перебував у відпустці, що підтверджується наказом № 1 від 21.04.2021 року, тому не мав змоги підготувати відповідний документ (скаргу) для звернення до суду.

Суд вважає, що строк для звернення до суду зі скаргою був пропущений з поважних причин, тому вважає за необхідне поновити строк на звернення до суду зі скаргою на постанову від 25.03.2021 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання на території України судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а на територіях інших держав - міжнародними договорами України на засадах взаємності.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Приписами частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на працю та відповідно своєчасне одержання винагороди за виконану роботу.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам роз`яснено, що скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Враховуючи те, що з 11 лютого 2021 року (згідно наказу № 40 від 10.02.2021 року) ОСОБА_2 працює у ТОВ ВКК «АРІЯ» на посаді монтажника зв`язку-антенника, водія автотранспортних засобів, а також, враховуючи, що доказів наявності інших джерел доходів боржника суду не надано, то суд приходить до висновку, що постанова Головного державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому ЦЗ МРУ МЮ (м. Хмельницький) Козія Т.В. ВП № 16441083 від 25.03.2021 року, якою встановлено тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2-3712 виданого 23.05.2007 року є протиправною.

Відповідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Разом з тим, п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

У зв`язку із цим, наявні об`єктивні підстави для визнання протиправною постанови Головного державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного МРУМЮ (м. Хмельницький) Козія Т.В. від 25.03.2021 року (ВП №16441083) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та зобов`язання Головного державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного МРУМЮ (м. Хмельницький) Козія Т.В. скасувати вищезазначену постанову.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 450-451 ЦПК України,-

ухвалив:

Скаргу адвоката Яцишина Анатолія Олександровича в інтересах боржника ОСОБА_2 на постанову державного виконавця - задоволити.

Поновити строк адвокату Яцишина Анатолія Олександровича в інтересах боржника ОСОБА_2 на подання скарги на постанову Головного державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного МРУМЮ (м. Хмельницький) Козія Тараса Васильовича від 25.03.2021 року (ВП №16441083) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Визнати протиправною постанову Головного державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного МРУМЮ (м. Хмельницький) Козія Тараса Васильовича від 25.03.2021 року (ВП №16441083) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Зобов`язати Головного державного виконавця Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного МРУМЮ (м. Хмельницький) Козія Тараса Васильовича скасувати постанову від 25.03.2021 року (ВП №16441083) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд м. Хмельницького суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 01 червня 2021 року.

Суддя О.М. Палінчак