Справа № 569/4966/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник позивачів заявлені позовні вимоги повністю підтримала, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

В судове засідання відповідач не з`явився, однак подав до суду письмову заяву у якій зазначив, що він підтверджує викладені в позовній заяві обставини та повідомляє суд про те, що він не заперечує викладених в ній фактів, визнає позов і просить суд його задоволити повністю для зняття його з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 .

Заслухавши представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач по справі є сином позивача ОСОБА_2 та братом позивача ОСОБА_1 .

З дослідженого в судовому засіданні кс.копії свідоцтва про право власності на житло від 9 вересня 1994 року виданого згідно з наказом від 9 вересня 1994 року №443 вбачається, що Фонд державно-комунального майна міської ради народних депутатів посвідчує, що квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_2 дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

З дослідженого в судовому засіданні кс.копії договору дарування частини квартири посвідченого Усик С.І. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу серії ВАА №973151 зареєстрованого в реєстрі за №3491 вбачається, що ОСОБА_3 (даритель) та ОСОБА_4 (обдарована) склали цей договір про наступне: ОСОБА_3 подарував всю належну йому частину квартири АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 прийняла в дарунок від ОСОБА_3 вказану частину квартири. Ця частина квартири належить ОСОБА_3 на підставі: частка на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом державно-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів 09.09.1994р. за №22-1549 (стор. 179 книга 22); і частка на підставі договору-дарування, посвідченого Січовою Т.І., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за р.№2241 від 03.05.2001р.

З дослідженого в судовому засіданні кс.копії договору про зміну режиму спільної сумісної власності на режим спільної часткової власності від 21 жовтня 2014 року посвідченого Сивоглаз С.С., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області серії НАВ 243658 та зареєстрованого в реєстрі за №2327 вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , які є співвласниками у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 , іменовані далі сторони, діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладеним нами правочин, уклали цей договір про таке: сторони по цьому договору попередньо домовилися про зміну режиму спільної сумісної власності на режим спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 , визначивши, що частки в праві власності на цю квартиру при отриманні права власності на квартиру в кожного з них були рівними, тобто по ј частині квартири кожному із співвласників. У зв`язку із зміною режиму спільної сумісної власності на режим спільної часткової власності квартири між нами, співвласниками спільної сумісної власності, який відбувається за нашим бажанням, право спільної сумісної власності на цю квартиру припиняється, а замість цього власниками квартири набувається право спільної часткової власності на вказану квартиру.

З дослідженого в судовому засіданні кс.копії договору дарування ѕ частки квартири від 21 жовтня 2014 року посвідченого Сивоглаз С.С., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області серії НАВ 243659 та зареєстрованого в реєстрі за №2328 вбачається, що ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровувана) за цим договором дарувальник ОСОБА_4 безоплатно передає обдаровуваній, а обдаровувана ОСОБА_1 приймає у власність ѕ частки квартири за АДРЕСА_1 .

З дослідженого в судовому засіданні кс.копії договору дарування Ѕ частки квартири від 23 жовтня 2014 року посвідченого Сивоглаз С.С., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області серії НАВ 243666 та зареєстрованого в реєстрі за №2341 вбачається, що ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровуваний) за цим договором дарувальник ОСОБА_1 безоплатно передає обдаровуваному, а обдаровуваний ОСОБА_2 ОСОБА_1 приймає у власність Ѕ частки квартири за АДРЕСА_1 .

З дослідженої в судовому засіданні Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер 257718700 від 21 травня 2021 року вбачається, що квартира за адресою АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності по Ѕ ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

У даній квартирі зареєстрованими значаться всі сторони по справі.

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як регламентує стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідач у спірному житлі не проживає тривалий час, подав до суду письмову заяву про визнання заявлених позовних вимог, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.316,317,319,321,405 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована АДРЕСА_2

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_2

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов