Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.06.2021 145/279/21

2/145/446/2021

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 06 червня 2015 року між ним та ОСОБА_4 укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис за № 1176 від 06 червня 2015 року.

За час перебування у шлюбі у них з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка - ОСОБА_5 .

Однак, у подальшому сімейне життя не склалося внаслідок постійних сварок та непорозумінь, що в результаті призвело до виникнення між ними взаємної неприязні, а згодом і фактичного припинення відносин як подружжя.

Рішення про розірвання шлюбу він прийняв остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки неодноразові спроби примирення з відповідачем виявилися безрезультатними.

А тому, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить їх спільним інтересам.

Просить розірвати шлюб.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просить його задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом встановлено, що 06 червня 2015 року зареєстровано шлюб між сторонами (а.с.3).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилася дочка ОСОБА_5 (а.с.4), яка після розірвання шлюбу проживатиме з позивачкою.

Шлюб фактично розпався. Сторони шлюбних відносин не підтримують, втратили взаємні почуття, примирення неможливе, що було підтверджено під час судового розгляду.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Керуючись ст.ст.4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 141, 200, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.110, 112, 113 СК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 06 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , актовий запис №1176.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 14 червня 2021 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.