Справа №766/8805/21
УХВАЛА

з питання забезпечення позову

02 червня 2021 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Суворовської районної у місті Херсоні ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у місті Херсоні ради про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини,

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, яку вона має намір подати до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Суворовської районної у місті Херсоні ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у місті Херсоні ради про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини.

В обгрунтування заяви вказала, що перебувала у зареєстрованому 31.08.2017 року з ОСОБА_2 шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 . 20.01.2021 року рішенням Херсонського міського суду Херсонської області шлюб розірвано, після розірвання шлюбу змінила прізвище на дошлюбне ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу, за домовленістю з відповідачем, донька залишилася проживати разом з нею. Однак, оскільки відповідач у грудні 2020 р. ініціював судовий процес щодо відібрання у неї квартири, вимушена була з донькою переїхати до іншого житла. Не зважаючи на розлучення, на прохання колишнього чоловіка надавала йому можливість для побачення з донькою, періодично дитина залишалася з ним на вихідні, нею перешкоди не чинилися у спілкуванні батька з дитиною, навпаки, намагалася здійснити все необхідне, щоб дитина не була позбавлена батьківського піклування через розлучення батьків. Однак, на фоні судового процесу, ініційованого відповідачем, відносини погіршилися. Останній став агресивним, почав поводитися дивно, постійно погрожуючи, що відбере дитину, якщо не відмовиться від претензій на частину квартиру, придбаної в шлюбі. Після чергового "загострення", відповідач виконав свої погрози та чергової зустрічі з донькою (проведення спільного часу на вихідних, у період з 14.05.2021 р. по 16.05.2021 р.) не відвів доньку 17.05.2021 р. до садочку, та невіддав їй. Свій вчинок під час телефонної розмови пояснив тим, що ОСОБА_3 його донька та він має право діяти на власний розсуд, а пізніше навіть заблокував її номер телефону, можливість контактувати з ним у соціальних мережах та месенджерах, щоб вона не мала змоги зателефонувати з вимогою про повернення дитини або переконання в тому, що з нею все гаразд. Софія відвідує дитячий садок №35, вихователь якого полвідомив, що станом на 27.05.2021 р. батько дитину не приводить до закладу більше тижня і причину не пояснює, залишив заяву про збереження за ОСОБА_3 місця у садку та повідомив, що дитина не буде відвідувати заклад з 17.05 по 24.05.2021 р. за сімейними обставинами. Однак, 24.05.2021 р. дитину до садка не привів, надавати їй можливість спілкуватися з дитиною відмовляється. Вказує, що з огляду на те, що відповідач працював моряком, та його робота пов`язана з майже постійною відсутністю вдома і у шлюбі, та після розлучення вона піклувалася про доньку самостійно. Відповідач не має навичок у догляді за дитиною, її виховані, не має уявлення про потреби дитини відповідно до її віку. Вказує, що не має змоги спілкуватися зі своєю дитиною протягом значного часу, та хоча б переконатися, що з нею все гаразд. Відповідач використовує дитину як засіб впливу - протягом тижня відсутності доньки він зателефонував лише для того, щоб запропонувати відмовитися від належного їй нерухомого майна на його користь та не претендувати на частку у ньому, та вказаному разі він поверне дитину. Після цього, 24.05.2021 р. вона звернулася до Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області з проханням вжити заходів до відповідача, який утримує дитину. Письмова відповідь ще не надходила, однак, в усному порядку працівник поліції, який приймав заяву повідомив, що розгляд даного питання не входить до компетенції поліції, що вказаний спосіб захисту її прав є неефектичним та порадив звернутися до виконавчого комітету Суворовської районної ради. 26.05.2021 р. звернулася із відповідною заявою до Суворовської районної ради м. Херсона, однак, будь-яке рішення не прийнято. Вказує, що внаслідок умисних дій відповідача її трирічна дитина протягом значного часу не спілкується зі своєю матір`ю, як відповідач пояснює дитині відсутність мами, дбає про дитину, їй не відомо. Умови життя, сталий та звичайний розпорядок життя дитини порушені, вона не відвідує дитячий садок, втратила можливість спілкуватися з друзями, порушується сталий психо-емоційний зв`язок дитини з матір`ю, що не може не вплинути негативно на розвиток дитини. При цьому, будь-які підстави, передбачені законом для відібрання у неї дитини відсутні.

З огляду на наведене, просила вжити заходи забезпечення позову про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини та повернення її за місцем проживання матері шляхом зобов`язання ОСОБА_2 до ухвалення судового рішення у справі не чинити перешкод у спілкуванні матері з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та передавати малолітню доньку ОСОБА_5 . ОСОБА_1 щотижня з 10.00 кожного понеділка до 10.00 кожної суботи, у вихідні дні; з 10.00 кожної першої та третьої суботи місяця до 10.00 наступного робочого дня.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку сторін з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заявниця має намір звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини та повернення її за місцем проживання.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, які в подальшому можуть унеможливити виконання рішення.

Заявницею не вказано яким чином невжиття заходів щодо усунення перешкод у спілкуванні матір`ю з донькою може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів при вирішенні судом спору щодо місця проживання дитини.

Зважаючи на викладене вище, обраний спосіб забезпечення позову, характер вимог позову, який позивачка має намір подати до суду, суд вважає, що підстави для задоволення заяви відсутні.

Ухвала в повному обсязі складена 02 червня 2021 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 149-150, 156, 158, 258-260, 353 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Суворовської районної у місті Херсоні ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у місті Херсоні ради про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Херсонського апеляційного суду або через Херсонський міський суд Херсонської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус