Єдиний унікальний номер 233/4355/14-ц
Номер провадження 22-ц/804/1456/21
Єдиний унікальний номер 233/4355/14-ц Головуючий у 1 інстанції Бєлостоцька О.В.
Номер провадження 22-ц/804/1456/21 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.

за участю секретаря Володовського Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №233/4355/14-ц за заявою ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заінтересовані особи: Костянтинівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків), ОСОБА_2 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2021 року,

встановив:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 233/4355/14-ц, виданого на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 91860 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що на підставі ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2017 року про заміну сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого документу №233/4355/14-ц вона є правонаступником ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12 грудня 2017 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Також вказувала, що у встановлений законом строк до 12 грудня 2020 року вона не звернулась до Костянтинівського міськрайонного ВДВС із виконавчим листом, оскільки перебувала на лікарняному в період з 04 грудня 2020 року по 17 грудня 2020 року, потім, в період з 18 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року захворів її син ОСОБА_4 .

Посилаючись на поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, просила поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 233/4355/14-ц, виданого на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 91860 гривень.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2021 року заяву ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволено. Поновлено ОСОБА_3 строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №233/4355/14-ц, виданого на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 91860 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2021 року, відмовити в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не встановлено об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання виконавчого документа на виконання, тому заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволено безпідставно.

Перебування на амбулаторному лікуванні, на думку скаржника, не є перешкодою для вчинення дій щодо пред`явлення виконавчого документа на виконання.

27 травня 2021 року до Донецького апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін. В обґрунтування зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і постановленим відповідно до норма матеріально та процесуально права.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримали та просили задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з`явилась, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Від ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , надійшла заява з проханням розглянути справу за їх відсутності.

В судове засідання апеляційного суду представник Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Харків) не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Подав заяву з проханням розглянути справу без його участі.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області по цивільній справі № 233/4355/14-ц від 03 лютого 2015 року, яке набрало законної сили 21 травня 2015 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто суму боргу в сумі 91860 гривень.(а.с.112-113)

На виконання вказаного рішення суду ОСОБА_3 було видано виконавчий лист №233/4355/14-ц зі строком пред`явлення до виконання до 13 лютого 2016 року. (а.с.114)

17 березня 2015 року постановою державного виконавця Костянтинівського міськрайонного управління юстиції відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 233/4355/14 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 91860 гривень. (а.с.115)

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2017 року замінено сторону виконавчого провадження з виконання виконавчого документа № 233/4355/14-ц, виданого на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2015 року з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 її правонаступником ОСОБА_1 . (а.с.116)

Згідно листа Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 26 листопада 2020 року № 17.17-23/70983 виконавчий лист №233/4355, виданий Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 91860 гривень на підставі п.5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» був повернутий стягувачу 12 грудня 2017 року та повторно на виконання не надходив. (а.с.117)

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2015 року у справі № 233/4355/14-ц не виконане.

З копії медичної картки амбулаторного хворого № 0377 вбачається, що ОСОБА_3 04 грудня 2020 року зверталась до лікаря з приводу погіршення стану здоров`я та в період часу з 04 грудня по 17 грудня 2020 року проходила курс амбулаторного лікування. (а.с.133-137)

З виписки з медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що ОСОБА_3 в період часу з 04 грудня по 17 грудня 2020 року перебувала на амбулаторному лікуванні з приводу гіпертонічної хвороби 2 ступеню (кризовий перебіг) (а.с.138).

ОСОБА_3 зверталась до лікаря 04 грудня 2020 року, що підтверджується випискою із Журналу реєстрації амбулаторних пацієнтів. (а.с.146-152)

Відповідно до листа КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» від 31 березня 2021 року №01-3/438 ОСОБА_3 протягом 2019-2020 років неодноразово проходила лікування в зазначеній медичній установі; 04 грудня 2020 року зверталась до лікаря ОСОБА_7 з приводу погіршення стану здоров`я. (а.с.144)

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною 1, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що проходження заявником в період з 04 грудня по 17 грудня 2020 року курсу амбулаторного лікування є поважною причиною для поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа №233/4355/14-ц, виданого на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 91860 гривень.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (ст. 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Відповідно до частин першої та 2 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 431 ЦПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

ОСОБА_3 , звертаючись з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, зазначала, що у встановлений законом строк до 12 грудня 2020 року вона не звернулась до Костянтинівського міськрайонного ВДВС, оскільки перебувала на лікарняному з 04 грудня по 17 грудня 2020 року, а в період з 18 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року захворів її син.

Згідно ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчих документів до виконання. Переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист №233/4355, виданий Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 91860 гривень на підставі п.5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» був повернутий стягувачу 12 грудня 2017 року та повторно на виконання не надходив. (а.с.117)

Доводи апеляційної скарги про не встановлення судом першої інстанції об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання виконавчого документа на виконання, є необґрунтованими.

Оскільки, ОСОБА_3 мала право на звернення з виконавчим листом №233/4355/14-ц для виконання у встановлений законом строк до 12 грудня 2020 року, а перебування ОСОБА_3 на амбулаторному лікуванні з приводу гіпертонічної хвороби 2 ступеню (кризовий перебіг) з 04 грудня 2020 року по 17 грудня 2020 року, що підтверджується медичною карткою амбулаторного хворого №0377 (а.с.133-137), випискою з медичної карти амбулаторного хворого (а.с. 138), свідчить про наявність об`єктивних обставин для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012, пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 ); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

За наведених підстав колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що суд першої інстанції не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування ухвали суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваній ухвалі висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для її скасування і задоволення апеляційної відсутні.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2021 року постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги на законність ухваленого судового рішення не впливають.

Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

Повний текст постанови складено 09 червня 2021 року.

Головуючий О.І. Корчиста