Справа № 240/895/15-ц
Номер провадження № 4-с/933/2/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року смт Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шинкаренко А.І.,

за участі:

секретаря судового засідання Пліскачової Н.В.,

заявника (стягувача) Терещука М.П.,

представників відділу ДВС- Павленко Л.В., Купінець О.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Олександрівка скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність службових (посадових) осіб Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків),

в с т а н о в и в:

Стягувач - ОСОБА_1 , звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області зі скаргою на протиправну бездіяльність службових (посадових) осіб Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), у виконавчому провадженні №50066281 за виконавчим листом №240/895/15-ц від 01 лютого 2016 року, виданим Олександрівським районним судом Донецької області на підставі рішення від 13 січня 2016 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 62000,00грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 620,00 грн., та витрат на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Заявник посилається на те, що 24.04.2021 року направив заяву на ім`я державного виконавця - Купінець О.С., та в.о. начальника Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) - Павленко Л.В., в якій просив: негайно накласти арешт, та застосувати стягнення на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, та надати, завірену належним чином, копію постанови, про накладання арешту на вказане нерухоме майно; надати розрахунок остаточної суми боргу грошових коштів, які підлягають стягненню за виконавчим листом №240/895/15-ц від 01.02.16 року, з урахуванням відсотків, пені, та інфляційних втрат, через несвоєчасне виконання рішення суду Олександрівським районним відділом державної виконавчої служби; відвести від виконавчого провадження №50066281 державного виконавця Олександрівського районного відділу Державної виконавчої служби - Купінець О.С., так як вона є некомпетентною посадовою особою, та впродовж двох років, не виконує рішення суду, що набрали законної сили.

Проте, його законні вимоги так і не були виконані, у зв`язку з чим заявник просить: 1) визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Олександрівського районного відділу Державної виконавчої служби - Купінець.О.С., що полягає у порушенні основних засад виконавчого провадження, закріплених ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто, у несвоєчасній реалізації всіх заходів, встановлених законом, для забезпечення виконання рішення суду впродовж більше п`яти років; 2) визнати неправомірною бездіяльність в.о. начальника Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) - Павленко Л.В., що полягає у порушенні вимог ч.2 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 14 травня 2021 року прийнято до розгляду, і відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , та запропоновано подати заперечення, щодо скарги з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.

19.05.2021 року на адресу Олександрівського районного суду Донецької області надійшло заперечення в.о. начальника Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), та клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 24.05.2021 року було призначено справу до судового розгляду по суті на 14 год. 00 хв. 02 червня 2021 року.

02.06.2021 року розгляд скарги було відкладено, за клопотанням скаржника, на 13год. 10 хв. 16 червня 2021 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 подав заяву, в якій зазначає, що в скарзі від 11.05.2021 року помилково ним зазначено дату заяви від 24.04.2021 року, замість правильної - 20.04.2021 року. Також, підтримав скаргу, та викладені в ній доводи, і просив суд її задовольнити, оскільки, рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 13 січня 2016 року, про стягнення з ОСОБА_2 на його користь суми боргу у розмірі 62000,00 грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 620,00 грн., та витрат на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн., не виконується впродовж п`яти років. Посадові особи Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) не виконують покладені на них законом обов`язки, проявляють неправомірну бездіяльність, виносять незаконні постанови, що є злочином, і грубим порушенням його законних прав, як стягувача, у виконавчому провадженні. До цього часу не винесено постанову про опис, накладення арешту та застосування стягнення на нерухомого майно, а саме, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) - Павленко Л.В., опитана в судовому засіданні, заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на те, що ОСОБА_1 було своєчасно надано відповідь на заяву від 20.04.2021 року, про що свідчить лист від 22.04.2021 року, направлений на його адресу, копія постанови, про відмову у задоволенні відводу державного виконавця від 23.04.2021 року, та лист-роз`яснення від 26.04.2021 року, з приводу оскарження відмови у задоволенні відводу державного виконавця. Також, зазначила, що у скарзі ОСОБА_1 посилається на бездіяльнісиь державного виконавця протягом п`яти років, проте, бездіяльність державного виконавця по виконавчому провадженню №50066281 з моменту відкриття виконавчого провадження, та до 30.11.2020 року вже розглядалось Олександрівським районним судом Донецької області, про що свідчить ухвала суду від 30.11.2020 року, яка набрала законної сили. Після відновлення виконавчого провадження, державним виконавцем було вчинено ряд виконавчих дій, а саме: повторно накладено арешт на все майно боржника; винесено постанову, про опис та арешт майна боржника; для встановлення майнового стану боржника, зроблені запити до державних установ; було подано заяву до суду, про звернення стягнення на нерухоме майно, призначено експерта для участі у виконавчому провадженні, та інші. Отже, вважає, що державним виконавцем вчинялися всі дії, спрямовані на виконання рішення суду в межах ЗУ "Про виконавче провадження".

Представник Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) - Купінець О.С. погодилась із доводами ОСОБА_3 , та доповнень не заявила.

Боржник - ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, проте, надіслала пояснення, в яких зазначає, про необгрунтованість доводів скаржника, викладених ним у скарзі, посилаючись на те, що державний виконавець діє в межах своїх повноважень, та у відповідності до ЗУ "Про виконавче провадження". Також, зазначає, що вона ніде не працює, не отримує доходів, проживає з донькою, та чоловіком, які є інвалідами другої групи. На виконання рішення суду, щомісячно, в період з липня 2020 року по травень 2021 року, нею зроблені поштові перекази в розмірі по 400 грн, які повертались без вручення, оскільки стягувач відмовлявся у їх отриманні.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, присутніх в судовому засіданні, вивчивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив таке.

На підставі рішення Олександрівського районного суду Донецької областівід 13 січня 2016 року (справа №240/895/15-ц) видано виконавчий лист, про стягнення з ОСОБА_2 (боржника), на користь ОСОБА_1 (стягувача) суму боргу у розмірі 62000,00 грн., судові витрати, по сплаті судового збору в розмірі 620,00 гривень, та витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 гривень.

01 лютого 2016 року Олександрівським районним судом Донецької області було видано стягувачу виконавчий лист №240/895/15-ц.

Постановою від 03 лютого 2016 року державним виконавцем Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби, на підставі зазначеного виконавчого листа, було відкрито виконавче провадження №50066281.

Під час вчинення виконавчих дій, у лютому 2016 року державні виконавці, для встановлення майнового стану боржника, зробили запити до державних установ: відділу Держгеокадастру в Олександрівському районі, щодо наявності зареєстрованих земельних ділянок, Державної інспекції сільського господарства, щодо наявності сільгосптехніки, до ОДПІ, щодо наявності доходів, та Пенсійного фонду України.

09 серпня 2016 року здійснено вихід за адресою проживання боржника, та державним виконавцем, у присутності стягувача, складено акт про відсутність майна, на яке може бути накладено стягнення.

04 липня 2016 року державним виконавцем винесена постанова, про арешт всього майна боржника,та оголошення заборони на його відчуження. Повторно було накладено арешт на все нерухоме майно боржника 06 лютого 2020 року. Відповідну інформацію про арешт, внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також, у лютому 2020 року, повторно, здійснено відповідні запити до державних установ, щодо перевірки майнового стану боржника.

18 вересня 2020 року постановою державного виконавця Купінець О.С. виконавчий лист, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за рішенням суду від 13 січня 2016 року повернуто стягувачу, у зв`язку із відсутністю майна у боржника.

Оцінку вище зазначеним діям державного виконавця, вже було надано ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 30.11.2020 року, якою було визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Купінець Ольги Сергіївни, що полягала у неповній, несвоєчасній реалізації всіх заходів, встановлених законом, для забезпечення виконання рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 13 січня 2016 року, за позовом ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про витребування суми боргу. Визнано незаконною та скасувано постанову державного виконавця Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Купінець Ольги Сергіївни, про повернення виконавчого документу стягувачу від 18 вересня 2020 року. Дана ухвала набрала законної сили 16.02.2021 року.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 25.03.2021 року було визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Купінець Ольги Сергіївни, у період з 25 лютого по 09 березня 2021 року, що полягала у неприйнятті, відповідно до ч. 1 ст.41 ЗУ "Про виконавче провадження", постанови про відновлення виконавчого провадження по виконанню рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 13.01.2016 року.

Згідно з приписами частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 9 статті 10 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

За положеннями пункту 3 частини 1 статті 255 цього Кодексу суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Зважаючи на викладене, суд із застосуванням аналогії закону вбачає підстави для закриття провадження у скарзі в частині вимог ОСОБА_1 , щодо неправомірної бездіяльності державного виконавця Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Купінець Ольги Сергіївни, що полягали у несвоєчасній реалізації всіх заходів встановлених законом для забезпечення виконання рішення суду, у період з 03.02.2016 року по березень місяць 2021 року, оскільки ці обставини та підстави вже були предметом судового розгляду і по ним прийняте процесуальне рішення.

24.02.2021 року державним виконавцем, з метою перевірки майнового стану боржника, було зроблено запити до державних установ: відділу Держгеокадастру в Олександрівському районі, щодо наявності зареєстрованих земельних ділянок; Державної інспекції сільського господарства, та Держпродспоживслужби в Донецькій області, щодо наявності сільгосптехніки; до ОДПІ, щодо наявності доходів; Пенсійного фонду України; Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, щодо наявності цінних паперів у боржника, та до банків, щодо наявності рахунків на ім`я боржника.

Згідно відповідей, які містяться в матеріалах виконавчого провадження, за боржником - ОСОБА_2 , відсутнє майно, на яке можно звернути стягнення, та відсутні рахунки, відкритті на ім`я ОСОБА_2

24.02.2021 року державним виконавцем - Купінець О.С., винесено постанову, про арешт коштів боржника ОСОБА_2

24.02.2021 року державним виконавцем зроблено, також, запит до Новодонецької селищної ради, щодо надання інформації, з приводу наявності права власності у ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . На що було отримано відповідь, що згідно погосподарської книги №4 Степанівського старостинського округу Новодонецької територіальної громади, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована, проживає, та є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

02.03.2021 року державним виконавцем було зроблено запит до АТ "Укрпошта", щодо надання інформації про переказ грошових коштів боржником- ОСОБА_2 , на користь стягувача - ОСОБА_1 , на що 20.04.2021 року було надано відповідь з таблицею з якої вбачається, що грошовий переказ, що був адресований ОСОБА_1 , був отриманий за паспортом, який не відповідає паспортним даним ОСОБА_1 . Дані кошти не були зараховані державним виконавцем в рахунок погашення заборгованості.

Постановою державного виконавця від 10.03.2021 року, відновлено виконавче провадження № 50066281.

07.04.2021 року державним виконавцем було зроблено запити до Управління соціального захисту населення Олександрівської РДА Донецької області, щодо перебування на обліку боржника ОСОБА_2 , та АТ "Укрпошта", про переказ коштів боржником ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 , за період з 01.01.2021 року по 07.04.2021 року.

15.04.2021 року державним виконавцем було зроблено ряд запитів до державних установ, з метою встановлення майнового стану боржника, а саме: Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, відділу в Олександрівському районі Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області, Головного управління Держпродспоживслужби в Донецькій області.

16.04.2021 року державним виконавцем було здійснено вихід за місцем проживання боржника, за результатами якого було складено акт державного виконавця.

16.04.2021 року державним виконавцем Купінець О.С. було винесено постанову, про опис та арешт майна боржника ОСОБА_2 .

21.04.2021 року ОСОБА_1 було подано до Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) заяву, в якій просить: про накладення арешту та звернення стягнення на нерухоме майно боржника - житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 ; здійснити перерахування заборгованості з урахаванням відсотків (пені) та інфляційних збитків; відвести державного виконавця Купінець О.С. від здійснення виконавчого провадження 3 50066281; звернутися до правоохоронних органів, з приводу невиконання боржником - ОСОБА_2 , рішення суду.

На виконання вимог ОСОБА_1 від 20.04.2021 року, в.о начальника Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) - Павленко Л.В., було направлено подання до Олександрівського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області, щодо вирішення питання, про притягнення боржника - ОСОБА_2 , до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України.

22.04.2021 року в.о. начальника Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Павленко Л.В., було направлено відповідь ОСОБА_1 на його заяву від 20.04.2021 року.

23.04.2021 року, на заяву ОСОБА_1 про відвід державного виконавця, було винесено постанову, про відмову у задоволенні відводу державного виконавця.

Крім того, 26.04.2021 року в.о. начальника Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Павленко Л.В., було направлено на адресу ОСОБА_5 лист - роз`яснення, з приводу оскарження відмови у задоволенні відводу державного виконавця.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка є обов`язковою для застосування судами, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ЄСПЛ у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)). У Рішенні ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року ЄСПЛ нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження, є встановлення факту порушення прав заявника.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Звертаючись до суду зі скаргою, про визнання неправомірною бездіяльність посадових осіб Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), ОСОБА_1 посилався на те, що державний виконавець, на примусовому виконанні якого перебуває виконавче провадження у справі №240/895/15-ц, та в.о. начальника, якому вона підпорядкована, не вчинили всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій, і тому допустили бездіяльність. Однією з дій, яку, ОСОБА_1 вважає, що не вчинив державний виконавець - це ненакладення арешту, та не звернення стягнення на нерухоме майно боржника, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, суд не може погодитись з даним твердженням з наступних підстав.

При розгляді питань щодо правомірності дій державного виконавця суд, застосовує ЗУ "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII в редакції, яка діє на час вчинення державним виконавцем виконавчих дій, оскільки відповідно до п.7 Прикінцевих та перехідних положень до даного Закону, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Порядок звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна боржника та заставне майно регулюється ст.ст. 50, 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, ст. 50 вказаного Закону визначає, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна, виконавець накладає на нього арешт, та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру, у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Відповідно до ч. 7 ст 48 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, 04.07.2016 року було винесено постанову, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої було накладено арешт на все майно що належить боржнику.

Крім того, 06.02.2020 року, державним виконавцем повторно було винесено постанову, про арешт майна боржника.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 06.02.2020 року, на все майно боржника накладено обтяження.

Відповідно до довідки КП "Олександрівське БТІ" за боржником - ОСОБА_2 зареєстровано домоволодіння АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування житлового будинку від 03.10.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Олександрівської державної ноторіальної контори Звягіною А.Ф., та зареєстровано в реєстрі за № 289.

Згідно довідок Степанівської сільської ради від 09.08.2016 року та Новодонецької селищної ради від 27.05.2021 року, земельна ділянка, яка знаходиться під житловим будинком, який належить ОСОБА_2 , та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у комунальній власності Новодонецької селищної ради, та у власність чи оренду ОСОБА_2 - не передавалась.

15.06.2021 року в.о. начальника Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Павленко Л.В., було подано до суду заяву, про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника - ОСОБА_2 .

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 15.06.2021 року було задоволено заяву в.о. начальника Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), та звернуто стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 - житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку.

Також, з аналізу матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем, з дотриманням вимог ч. 8 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження", було зроблено запити до державних установ, для встановлення майнового стану боржника, проте згідно отриманих відповідей будь-якого майна, та відкритих рахунків за боржником не значиться.

Крім того, 16.04.2021 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника.

Отже, виходячи із встановлених у справі обставин, та проаналізувавши норми закону, якими регулюються спірні правовідносини, суд вважає, що відсутня бездіяльність державного виконавця - Купінець О.С., окрім тієї, що була встановлена ухвалами Олександрівського районного суду Донецької області, при здійсненні виконавчого провадження в період з березня 2021 року по день звернення скаржника до суду, яку слід розцінювати, як не правомірну при здійсненні виконавчого провадження.

Щодо посилань скаржника в своїй скарзі на те, що державним виконавцем не надано йому розрахунку остаточної суми боргу грошових коштів, які підлягають стягненню, з урахуванням відсотків, пені та інфляційних втрат через несвоєчасне виконання рішення суду, суд зазначає таке.

Згідно рішення Олександрівського районного суду Донецької областівід 13 січня 2016 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу у розмірі 62000,00 грн., судових витрат, по сплаті судового збору в розмірі 620,00 гривень, та витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 гривень.

Інших будь-яких рішень про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційних, пені та 3% річних, за несвоєчасне погашення заборгованрсті, суду надано не було.

Законодавець не передбачив обов`язок державного виконавця обчислювати вказану пеню, та інфляційні втрати, за несвоєчасне погашення заборгованості, тому, суд вважає за неможливе зобов`язувати державного виконавця здійснювати нарахування пені, інфляційних втрат, за прострочення виконання рішення.

Щодо вимог скаржника, про визнання неправомірною бездіяльність в.о. начальника Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) -Павленко Л.В., що полягало у порушенні ч.2 ст. 23 ЗУ "Про виконавче провадження", а саме:порушення порядку відводу державного виконавця, суд зазначає наступне.

Як вбачається із заяви скаржника ОСОБА_1 від 20.04.2021 року, яка була отримана Олександрівським районним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 21.04.2021 року, поміж інших вимог, він ставив питання, про відведення від здійснення виконавчого провадження державного виконавця Купінець О.С.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЗУ "Про виконавче провадження", питання про відвід державного виконавця, який не заявив самовідвід, вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець, про що виноситься постанова.

23.04.2021 року в.о начальника Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Павленко Л.В. було винесено постанову, про відмову в задоволенні відводу державного виконавця Купінець О.С.

Отже, враховуючи те, що в.о. начальника Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Павленко Л.В. було дотримано вимоги ч.2 ст. 23 ЗУ "Про виконавче провадження", та своєчасно винесено постанову, суд вважає, що в її діях була відсутня неправомірна бездільність, тому, скарга ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82, 89, 255, 259-261, 447, 449, 451 ЦПК України,суд,

п о с т а н о в и в:

В частині скарги ОСОБА_1 , про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Купінець О.С., що полягала у несвоєчасній реалізації всіх заходів, встановлених законом, для забезпечення виконання рішення суду, за період з 2016 року по березень 2021 року - закрити провадження.

В задоволенні частини скарги ОСОБА_1 , про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Купінець О.С., що полягала у несвоєчасній реалізації всіх заходів, встановлених законом, для забезпечення виконання рішення суду, за період з березня 2021 року по день звернення до суду - відмовити.

В задоволенні частини скарги ОСОБА_1 , про визнання неправомірною бездіяльність в.о. начальника Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Павленко Л.В., що полягало в порушенні вимог ч. 2 ст. 23 ЗУ "Про виконавче провадження" - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Олександрівський районний суду Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 22 червня 2021 року.

Суддя А.І. Шинкаренко