Номер провадження: 22-ц/813/6460/21
Номер справи місцевого суду: 2-2543/11
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 2-2543/11

Номер провадження: 22-ц/813/6460/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- заявник Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

- заінтересована особа - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересована особа - ОСОБА_1 , про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, постановлену у складі судді Боярського О. О. 19 жовтня 2020 року, про відмову у видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У березні 2011 року ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк», (далі Банк) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з вищевказаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість по кредиту в сумі - 33 177 грн. 39 коп., судові витрати: - держмито в розмірі - 332,00 грн., та витрати на ІТЗ в розмірі - 120,00 грн., всього - 452 грн..

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що з ОСОБА_2 21 листопада 2007 року було укладено кредитний договір № 2128-н на суму - 20 000,00 грн., під 22 % річних, строком до - 21 листопада 2010 року. У забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору № 2128-н Банком з ОСОБА_3 був укладений договір поруки №1 до Кредитного договору № 2128-н від 21 листопада 2007 року. Також для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 2128-н Банком з ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 2 до Кредитного договору № 2128-н від 21 листопада 2010 року.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання по Кредитному договору № 2128-н та здійснив видачу кредиту готівкою в сумі - 20 000,00 грн.. Відповідач у встановлені договором терміни повернення наданого йому кредиту та терміни сплати відсотків за кредит не виконує. У зв`язку з вказаним виникла заборгованість за кредитним договором (а. с. 1 - 4).

2.2 Короткий зміст судових рішень у справі

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 07.12.2011 року задоволено вищевказану позовну заяву Банку. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість по кредиту в сумі - 33 177 грн. 39 коп.. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Банку судові витрати: - держмито в розмірі - 332,00 грн., та витрати на ІТЗ в розмірі - 120,00 грн., всього - 452 гривень (а. с. 64 - 66).

2.3 Короткий зміст заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання

У липні 2020 року Банк звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду із заявою, в якій просить: 1) видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-2543/11 на виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2013 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління AT «Ощадбанк» заборгованості у розмірі - 33 177,39 грн. та понесені судові витрати в сумі - 332,00 грн., а також витрати з ІТЗ - 120,00 грн.; 2) визнати поважною причину пропуску строку, який надається для пред`явлення виконавчого документу до виконання, та поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого у цивільній справі № 2- 2543/11 на виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2013 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління AT «Ощадбанк», заборгованості у розмірі - 33 177,39 грн. та понесені судові витрати в сумі - 332,00 грн., а також витрати з ІТЗ - 120,00 грн..

Заява обґрунтована тим, що 19.06.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчі служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Булгаровою JI.B. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47912800 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в загальному розмірі - 33 629,39 грн. на користь Банку.

З метою встановлення актуального статусу виконавчого провадження Банк 24.03.2016 року за вих. №28/01-03/2128-н/40/41 направив заяву до відділу державні виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеські області про надання інформації про хід виконавчого провадження з примусового виконана вищезазначеного виконавчого листа. Відповіді на заяву Банком не отримано.

Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження на примусовому виконанні, стало відомо про винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа, у зв`язку з чим 17.05.2018 року за вих. № 28/01-03/2128-н/8034 Банком було направлено запит до відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про місцезнаходження виконавчого листа № 2-2543/11.

Не отримавши відповіді, Банком повторно 07.04.2020 року за вих. № 113.20-13/1228-н/1739/24823/2020-15/ВИХ було направлено запит до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) про місцезнаходження виконавчого листа № 2-2543/11.

03.06.2020 р. за вхід. № НОМЕР_1 на адресу AT «Ощадбанк» надійшов Лист Білгород Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) від 15.04.2020 р. № 43608/31 15, з якого вбачається, що на виконанні Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерств Юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 47912800 з примусового виконання виконавчого листа за № 2-2543/11 від 20.03.2013 року, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення заборгованості на користь AT «Державний ощадний банк України» у розмірі - 33 629,39 грн. з ОСОБА_1 . Проте, виконавче провадження завершено і оригінал виконавчого листа разом з відповідною постановою направлено стягувачу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виконавчий лист № 2-2543/11 на теперішній час не перебуває на виконанні Білгород-Дністровського міськрайонного відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерств Юстиції (м. Одеса) та відсутній у Банку. Можна дійти до висновку, що виконавчі листи № 2-2543/11 були втрачені під час пересилки поштової кореспонденції (а. с. 156 - 157).

2.4 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У письмових запереченнях на заяву Банку про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення ОСОБА_1 зазначає, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.06.2014 року заяву Банку було задоволено та поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа у справі № 2-2543/11 до виконання. Крім того, докази втрати виконавчого листа та докази того, що вказаний виконавчий лист був надісланий поштою відсутні. Ані листів, ані квитанцій про відправку, ані зворотних повідомлень ні у Банку, ні в Білгород-Дністровському міськрайонному відділі ДВС немає. Відтак, відсутні підстави вважати, що виконавчий лист було втрачено під час надіслання поштою. Також, відповідно до заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2014 року по справі № 495/9955/13-ц було задоволено позовну заяву ОСОБА_3 до ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк», про визнання зобов`язань припиненими та визнано припиненими усі зобов`язання ОСОБА_3 перед ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк», за Договором поруки №1 до Кредитного договору № 2128-н від 21 листопада 2007 року та Договору поруки №1 до Кредитного договору № 2122-н від 21 листопада 2007 року. Як було зазначено у вказаному рішенні, смерть ОСОБА_2 боржника за кредитними договорами, має наслідком припинення зобов`язань ОСОБА_2 за кредитними договорами № 2128-н від 21 листопада 2007 року та № 2122-н від 21 листопада 2007 року. Відтак припинення основного зобов`язання є наслідком припинення поруки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , як додаткового зобов`язання, оскільки в такому випадку відпадає сама мета існування поруки як засобу забезпечення виконання зобов`язання. Також, в матеріалах справи міститься ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 травня 2014 року по вказаній справі, відповідно до якої було визнано вищевказаний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Відтак, ОСОБА_1 вважає, що підстави для задоволення вимог, які викладені в заяві АТ «Державний ощадний банк України» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі № 2-2543/11 за позовом АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відсутні. Тому заява задоволенню не підлягає (а. с. 188 - 192).

2.5 Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересована особа - ОСОБА_1 , про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відділ ДВС повідомив, що 03 квітня 2017 року було завершене виконавче провадження. Отже, можна допустити, що строк пред`явлення виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_1 становив до 03 квітня 2020 року. Разом з тим, із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення стягувач - АТ «Ощадбанк» звернувся до суду лише - 10 липня 2020 року. Тобто, після спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Протягом трьох років, починаючи з 03.04.2017 року, стягувач лише один раз - 17.05.2018 року звертався до виконавчої служби з питанням щодо стану виконавчого провадження та місцезнаходження виконавчого листа. Інших заходів встановлення відомостей щодо виконання рішення суду Банком не вживалось (а. с. 204 - 207).

2.6 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» просить ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року скасувати. Постановити нову ухвалу про задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

2.7 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу постановлено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) помилковим є посилання суду на те, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» не зверталось до державного виконавця з відповідними запитами та не цікавилось станом виконавчого провадження; 2) рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області у справі № 2-2543/11 від 07 грудня 2011 року не виконане. Отже, виконавчий документ необхідно пред`явити до примусового виконання; 3) постанова про завершення виконавчого провадження була винесена державним виконавцем 03.04.2017 року, з урахуванням того, що 05.10.2016 р. набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р., строк пропущений з поважних причин (а. с. 209 - 212).

2.7 Узагальнені доводи відповідача в апеляційному суді

ОСОБА_1 не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

3. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року про відмову у видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання (а. с. 231).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.02.2021 року призначено апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року про відмову у видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання до розгляду (а. с. 232).

У судовому засіданні представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - Туфекчі І.Д. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 07.12.2011 року було задоволено позовну заяву Банку. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк», заборгованість по кредиту в сумі - 33 177,39 грн.. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк», судові витрати: - держмито в розмірі - 332,00 грн., та витрати на ІТЗ в розмірі - 120,00 грн., всього - 452 гривень.

Рішення набрало законної сили - 17.12.2011 року.

20.08.2013 р. було видано виконавчі листи по справі № 2-2543/11 про стягнення з боржників заборгованості за кредитним договором № 2128-н від 21.11.2007 р. у розмірі 33 177,39 грн. та стягнення судових витрат: - держмита у розмірі - 332,00 грн. та витрат з ІТЗ в розмірі - 120,00 грн., всього - 452,00 грн. у солідарному порядку.

09.06.2015 року виконавчий лист був переданий на виконання до відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області.

19.06.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Булгаровою Л.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47912800 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в загальному розмірі - 33 629,39 грн. на користь АТ «Ощадбанк».

03.04.2017 року в порядку п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження № 47912800 завершено у зв`язку з тим, що в ході проведених виконавчих дій встановлено, що на момент перевірки у боржника відсутні кошти та майно, на які можна звернути стягнення, розшук такого майна виявився безрезультатним. Оригінал виконавчого листа разом з відповідною постановою направлено стягувачу АТ «Ощадбанк» на адресу для листування.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відмову в задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Щодо доводів апелянта щодо помилкового посилання суду на те, що Банк не звертався до державного виконавця з відповідними запитами та не цікавився станом виконавчого провадження, колегія суддів зазначає наступне.

З метою виконання вищевказаного рішення суду 20.08.2013 р. було видано виконавчі листи по справі № 2-2543/11 про стягнення з боржників заборгованості за кредитним договором № 2128-н від 21.11.2007 р. у розмірі - 33 177,39 грн. та стягнення судових витрат: - держмита у розмірі - 332,00 грн. та витрат з ІТЗ в розмірі - 120,00 грн., всього - 452,00 грн. у солідарному порядку.

09.06.2015 року виконавчий лист був переданий на виконання до відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області. 19.06.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Булгаровою Л.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47912800 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в загальному розмірі - 33 629,39 грн. на користь АТ «Ощадбанк».

З метою встановлення актуального статусу виконавчого провадження АТ «Ощадбанк» 24.03.2016 року за вих. №28/01-03/2128-н/40/41 направило заяву до відділу державний виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про надання інформації про хід виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа. Вказана заява була отримана відділом державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 12.04.2016 року. Відповіді на заяву Банком не отримано.

Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження на примусовому виконанні стало відомо про винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа, у зв`язку із чим 17.05.2018 року за вих. № 28/01-03/2128-н/8034 було направлено запит до відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про місцезнаходження виконавчого листа № 2-2543/11. Вказана заява була отримана відділом державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 30.05.2018 року.

Не отримавши відповіді, АТ «Ощадбанк» повторно - 07.04.2020 року за вих. № 113.20-13/1228-н/1739/24823/2020-15/ВИХ направило запит до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіональний управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) про місцезнаходження виконавчого листа № 2-2543/11. Вказана заява була отримана відділом державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 15.04.2020 року.

Тільки 03.06.2020 року, за вхідним № 6138 на адресу АТ «Ощадбанк» надійшов Лист Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) від 15.04.2020 р. № 43608/31-15, з якого вбачається, що на виконанні Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 47912800 з примусового виконання виконавчого листа за № 2-2543/11 від 20.03.2013 року, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення заборгованості на користь АТ «Державний ощадний банк України» у розмірі - 33 629,39 грн. з ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ). Проте, виконавче провадження завершене та оригінал виконавчого листа разом з відповідною постановою направлено стягувачу.

03.04.2017 року в порядку п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» дане виконавче провадження завершено у зв`язку з тим, що в ході проведених виконавчих дій встановлено, що на момент перевірки у боржника відсутні кошти та майно, на які можна звернути стягнення та розшук такого майна виявився безрезультатним. Оригінал виконавчого листа разом з відповідною постановою направлено стягувачу АТ «Ощадбанк» на адресу для листування.

Однак, оригінал виконавчого листа до AT «Ощадбанк» не надходив, про що свідчить Довідка AT «Ощадбанк» від 25.01.2021 р..

Пункт 2. ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (ч.5).

Згідно з положеннями ст. 12 Закону № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до п. 17.1 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» вжило всіх необхідних дій, які були спрямовані на з`ясування стану виконавчого провадження для належного виконання рішення суду

Доводи апелянта про те, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений з поважних причин заслуговують на увагу.

Рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 07 груди 2011 року по справі № 2-2543/11 набрало законної сили - 17.12.2011 року.

Постанова про відкриття ВП № 47912800 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості винесена - 19.06.2015 року.

Постанова про завершення виконавчого провадження була винесена державним виконавцем -03.04.2017 року.

З аналізу ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого клієнта до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа на підставі заяви не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Згідно ч. 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, а саме - протягом трьох років (ст.12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання зі дня набрання законної сили Закону № 1404-VIII склав вже не до 17.12.2012 року, а до - 06.12.2019 року.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного суду від 28 квітня 2020 року по справі №753/24459/18 (провадження №61- 13799св19).

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Норми ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» не містять вичерпного переліку поважних причин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Разом з тим, виходячи із системного аналізу норм закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до виконавця у визначений законом строк.

Причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є побіжною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Таким чином, з огляду на вищевказане, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» з поважних причин, які не залежали від волі стягувача, пропустило строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-2543/11 на виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.03.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості по кредиту в сумі - 33 177 грн. 39 коп. та понесених судових витрат у розмірі - 332,00 грн., та витрат на ІТЗ в розмірі - 120,00 грн., а тому він підлягає поновленню.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання за вищевикладеного обґрунтування.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2020 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересована особа ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання задовольнити.

Поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого у цивільній справі №2-2543/11 на виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.03.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості по кредиту в сумі - 33 177 грн. 39 коп. та понесені судові витрати в 332,00 грн., та витрати на ІТЗ в розмірі - 120,00 грн.

Видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі №2-2543/11 на виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.03.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості по кредиту в сумі - 33 177 грн. 39 коп. та понесені судові витрати в 332,00 грн., та витрати на ІТЗ в розмірі - 120,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови в частині видачі дубліката виконавчого листа.

Повний текст постанови складений 08 червня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Суддів О. В. Князюк

С. О. Погорєлова