Справа № 727/7703/13-ц
Провадження № 6/727/125/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

головуючого судді - Яреми Л.В.

при секретарі Філатовій К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форт» про заміну сторони у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Фінансова компанія «Форт» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 березня 2014 року по справі № 727/7703/13-ц з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягнуто заборгованість на користь ПАТ «КБ «НАДРА» за кредитним договором № 715648 від 04.12.2007р. та видано виконавчі листи.

На виконання вказаного рішення суду щодо боржників було відкрито виконавчі провадження: щодо ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження №50593809 в Першому відділі державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 завершено виконавче провадження №49397210 в Першому відділі державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день подання даної заяви, оригінал виконавчого листа щодо ОСОБА_2 на примусовому виконанні не перебуває.

Оригінали виконавчих листів у ТОВ «Фінансова компанія «Форт» та ПАТ «КБ «НАДРА» відсутні, заборгованість за кредитним договором не погашена.

Вважають, що у зв`язку із ліквідацією банку, яка була розпочата з 04 червня 2015 року за рішенням НБУ, його основна та нормальна діяльність була припинена, зміна всього керівництва, закриття територіальних відділень банку та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, виконання функцій фонду з відчуження великої кількості активів - обумовило втрату оригіналів виконавчих листів та пропущення процесуальних строків.

Також зазначають, що 04 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №715648 від 04.12.2007р., перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»

20 серпня 2020 року між ТОВ "ФК " Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс проперті групп», укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_A102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №715648 від 04.12.2007р., перейшло до ТОВ «Фінанс проперті групп».

26 серпня 2020 року між ТОВ «Фінанс проперті групп» та ТОВ "ФК "Інвест Хаус" укладено Договір про відступлення прав вимоги № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №715648 від 04.12.2007р., перейшло до ТОВ "ФК "Інвест Хаус".

29 грудня 2020 року між ТОВ "ФК «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК «Форт» укладено Договір про відступлення прав вимоги № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №715648 від 04.12.2007р., перейшло до ТОВ "ФК "Форт".

У зв`язку із чим просять замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Форт», видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання щодо ОСОБА_2 .

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Форт» в судове засідання не з`явився, при подачі даної заяви просив справу розглядати у їх відсутність.

Представник ПАТ КБ «Надра», боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду справи.

Представник ОСОБА_2 адвокат Дубець М.О. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої просив судове засідання провести у його відсутності та ухвалити рішення по справі відповідно до чинного законодавства.

Згідно ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Форд» підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 березня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором «Автопакет» №715648 від 04 грудня 2007 року у розмірі 10173 (десять тисяч сто сімдесят три ) долари США 54 центи, що за курсом НБУ станом на 25 липня 2013 року становить 81317 (вісімдесят одну тисячу триста сімнадцять) гривень 12 копійок на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 у відділені ПАТ КБ «Надра» Чернівецьке регіональне управління, МФО 380764 код ЄДРПОУ №20025456, а також стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судовий збір по 406 гривень 58 копійок з кожного.

На підставі зазначеного рішення суду Шевченківським районним судом м. Чернівці було видано виконавчі листи.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 456/3808/14-ц.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України "Про виконавче провадження".

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 456/3808/14-ц, від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18).

Встановлено, що 04 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" був укладений договір про відступлення права вимоги №GL48N718070_A_3, згідно з умовами якого ПАТ «КБ «Надра» відступив право вимоги ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" за кредитним договором №715648 від 04.12.2007р., що також підтверджується і додатком №1 до Договору №GL48N718070_A_3 про відступлення прав вимоги (а.с.136-140).

20 серпня 2020 року між ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" та ТОВ «Фінанс проперті групп»був укладений договір про відступлення права вимоги №GL48N718070_A102,, відповідно до якого право грошової вимоги до боржників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором №715648 від 04.12.2007р, перейшло до ТОВ «Фінанс проперті групп». Факт відступлення права вимоги також підтверджується витягом з додатку № 2 до Договору №GL48N718070_A102 про відступлення прав вимоги (а.с.141-145).

26 серпня 2020 року між ТОВ «Фінанс проперті групп» та ТОВ "ФК "Інвест Хаус" укладено Договір про відступлення прав вимоги № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до боржників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №715648 від 04.12.2007р., перейшло до ТОВ "ФК "Інвест Хаус". З додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги від 26 серпня 2021 року слідує, що право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ "ФК "Інвест Хаус" (а.с.146-150).

29 грудня 2020 року між ТОВ "ФК «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК «Форт» укладено Договір про відступлення(купівлі-продажу) прав вимоги № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до боржників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №715648 від 04.12.2007р., перейшло до ТОВ "ФК "Форт", що також підтверджується додатком №1 до Договору про відступлення прав вимоги, укладений 29 грудня 2020 року (а.с.151-155).

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що заява ТОВ "ФК "Форт" щодо заміни сторони у виконавчому провадженні підлягає задоволенню.

Так, згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на виконанні в органах ДВС виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_2 не перебуває (а.с.168).

Також, в ПАТ КБ «Надра» виконавчий документ щодо ОСОБА_2 відсутній, про що було складено акт про втрату виконавчих листів від 04 серпня 2020 року (а.с.156-157).

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що оригінал виконавчого листа було втрачено, а тому повинен бути виданий дублікат.

Після видачі дубліката виконавчого листа його оригінал втрачає свою силу і не може використовуватись при його виявленні стягувачем.

Основними засадами судочинства, відповідно до частини 1 статті 129 Конституції України, визначено, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина 3 статті 3 ЦПК України).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін в одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 712/791/2012 та від 27 листопада 2019 року у справі № 752/23053/17.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Отже, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 квітня 2019 року у справі № 2-1118/09 та від 30 січня 2020 року у справі № 405/12449/13-ц.

Враховуючи те, що виконавчий документ був втрачений та те, що дані правовідносини допускають правонаступництво суд вважає за допустиме видати дублікат втраченого виконавчого листа та замінити стягувача за виконавчим документом.

У частині шостій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися до суду із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

Згідно з ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Доведеність поважності причин пропуску цього строку за правилами статті 81 ЦПК України покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

У ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 759/308/13-ц.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону №1404- VІІІ). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у ч.1 ст.329 ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

В рішенні по справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року (заява №60750/00), «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року (заява №67534/01) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду».

У рішенні від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів вжити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії ст.6 Конвенції.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (п. 41 рішення ЄСПЛ «Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року).

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд вважає, що причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу є поважними, стягувачем не було отримано виконавчий документ, а тому належить поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання і направити заявнику для пред`явлення до виконання.

На підставі викладеного, ст.ст.514,516,517ЦКУкраїни та керуючись ст.ст.260, 353-354, 431, 433, 442, 446 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форт» задовольнити.

Замінити у виконавчому листі 727/7703/13-ц виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , стягувача зпублічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форт» (, місцезнаходження: 03035, м. Київ, вул. Солом`янська площа 2).

Поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі №727/7703/13-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .

Видати дублікат виконавчого листа 727/7703/13-цвідповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05 березня 2014 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра».

Замінити у виконавчому листі 727/7703/13-ц виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , стягувача зпублічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форт» (, місцезнаходження: 03035, м. Київ, вул. Солом`янська площа 2).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.В.Ярема