Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2021 Справа №607/5184/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 просить визнати право власності на спадкове майно, а саме: на 5/24 частин будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлого батька ОСОБА_3 і прийняла спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю належних правовстановлюючих документів, щодо належності майна спадкодавцю.

ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , просить визнати право власності на 5/24 частин будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , з яких 1/6 частину, як члена колишнього колгоспного двору та 1/24 частину в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказав, що є спадкоємцем після померлої матері ОСОБА_4 , і прийняв спадщину, однак не може оформити право власності на спадкове майно, у зв`язку із відсутністю документа, що посвідчує реєстрацію права власності спадкодавця на нерухоме майно.

Ухвалою від 29 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 21 квітня 2021 року.

Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_5 закрито, на підставі вимог п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України. Продовжено судовий розгляд в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, разом із первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Суд постановив вимоги за зустрічним позовом об`єднати в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою суду від 27 травня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 червня 2021 року.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просить суд їх задоволити у повному обсязі. Зустрічний позов визнала та не заперечує, щодо його задоволення.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Первісний позов визнав та не заперечує, щодо його задоволення.

Обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим Виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 08 січня 2020 року.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/6 (частка як члена колгоспного двору) та 1/24 (частка в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_4 ) - разом 5/24 будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 склав заповіт від 04 січня 2012 року, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Гелей Г.В., зареєстрований у реєстрі за №01, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він матиме право і що буде належати йому на момент смерті заповів ОСОБА_1 .

У справах приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Салій О.В., після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа за №2/2020.

З метою оформлення права власності на вказане спадкове майно після смерті батька та видачі свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса, де постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Салій О.В. від 18 лютого 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , дружина померлого ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_3 вступив в управління належною їй за життя 1/24 часткою у спадковому майні, однак із заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину до нотаріуса не звертався.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 08 листопада 2011 року по справі № 2-7339/11р встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 після смерті матері ( ОСОБА_4 ) успадкували кожен по 1/24 частині спірного будинковолодіння. Цим рішенням суду визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частин будинковолодіння за АДРЕСА_1 , з яких: на 1/6 частину будинковолодіння як на частку члена колишнього колгоспного двору; на 1/6 частину в порядку успадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_6 ; на 1/24 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно довідки (виписки з погосподарської книги) № 79 від 22.02.2021 р., наданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, станом на 01.07.1990 року особовий рахунок (номер ПГО) № НОМЕР_2 зареєстровано за ОСОБА_6 , 1925 р.н. (голова двору), що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Байківці (без зазначення назви вулиці) двір колгоспника, членами якого були: ОСОБА_6 , 1925 р.н. голова двору, ОСОБА_4 , 1953 р.н. - дочка, ОСОБА_3 - зять, ОСОБА_2 , 1975 р.н. - внук, ОСОБА_5 , 1976 р.н. - внук, ОСОБА_7 - внучка.

Відповідно свідоцтва про одруження, виданого Смиківецькою сільською радою Тернопільського району 11.10.1997 р., ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Тлумацька».

22 грудня 2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт на зазначений житловий будинок, у якому вказана характеристика будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до експлікації приміщень до плану житлового будинку, загальна площа приміщень становить 67,5 кв.м., житлова 42,4 кв.м.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

Щодо вимог за первісним позовом.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Отже, враховуючи те, що станом на 01 липня 1990 року членами колгоспного двору були: ОСОБА_6 , 1925 р.н. голова двору, ОСОБА_4 , 1953 р.н. - дочка, ОСОБА_3 - зять, ОСОБА_2 , 1975 р.н. - внук, ОСОБА_5 , 1976 р.н. - внук, ОСОБА_7 - внучка, то в силу ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, кожному з них належали частки по 1/6 будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за життя склав заповіт, яким заповів все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він матиме право і що буде належати йому на момент смерті ОСОБА_1 , остання спадщину прийняла, оскільки на момент смерті проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 270 від 18 лютого 2021 року, виданою Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, протягом шестимісячного строку з заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася, а тому вона успадкувала належну померлому 5/24 будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Щодо вимог за зустрічним позовом.

Встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому до правовідносин щодо спадкування після її смерті застосуванню підлягають норми ЦК України 2003 року.

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_4 успадкував 1/24 частині спірного будинковолодіння, що вбачається із рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 08 листопада 2011 року по справі № 2-7339/11р.

Висновки суду по суті заявлених вимог.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач-відповідач ОСОБА_1 та відповідач-позивач ОСОБА_2 не мають можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавцями не було проведено державну реєстрацію права власності на спадкове майно, тому останні змушені звертатися в суд за захистом свої невизнаних прав.

Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги те, що зазначені сторонами обставини унеможливлюють іншим способом захистити їхні права та інтереси, зважаючи на відмову нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення, а тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/24 будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яких: 1/6 частину як на частку члена колишнього колгоспного двору та 1/24 частини, належних йому після смерті дружини ОСОБА_4 . Також, беручи до уваги, що відповідач-позивач ОСОБА_2 , як член колгоспного двору, який не втратив частку станом на 15 квітня 1991 року, є власником 1/6 частки житлового будинку, а також 1/24 частину вказаного житлового будинку успадкував після смерті матері ОСОБА_4 , він не може оформити спадщину в нотаріальній конторі, а тому його право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ним права власності на 5/24 частин будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1261, 1268 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/24 будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/24 частин будинковолодіння з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач-відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

Відповідач-позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 23 червня 2021 року

Головуючий суддяВ. М. Позняк