ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №947/26061/19

Апеляційне провадження № 22-ц/813/2627/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Казака Вадима Святославовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 21 жовтня 2020 року, постановлене під головуванням судді Пучкової І.М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви, відзиву на позов та відповіді на відзив

У жовтні 2019 року заступник прокурора Одеської області (далі-прокурор)в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_1 , треті особи: державні реєстратори комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» (далі-КП «Реєстраційна служба Одеської області»)Манюта С.В., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення державних реєстраторів КП «Реєстраційна служба Одеської області»:

- Манюти С.В., індексний номер рішення 39136765 від 09 січня 2018 року, про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 504,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- ОСОБА_2 , індексний номер рішення 39218472 від 16 січня 2018 року про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 282,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- ОСОБА_3 , індексний номер рішення 39217537 від 16 січня 2018 року, про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 221,4 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- ОСОБА_4 , індексний номер рішення 39278751 від 19 січня 2018 року, про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 504,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

Крім того, прокурор просив:

- припинити право власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю, загальною площею 504, 2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 24456419, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- зобов`язати ОСОБА_1 звільнити зайняту земельну ділянку, шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта, нежитлову будівлю, загальною площею: 504,2 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що 09 січня 2018 року рішенням державного реєстратора Манютою С.В., індексний номер 39136765, проведено державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 504,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

16 січня 2018 року рішенням державного реєстратора Хоменко Ю.А., індексний номер 39218472, зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, загальною площею 282,8 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

16 січня 2018 року рішенням державного реєстратора Оперчук І.М., індексний номер 39217537, зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, загальною площею 221,4 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

У подальшому, внаслідок об`єднання новоутворених об`єктів нерухомого майна, нежитлового приміщення, загальною площею 282,8кв.м. з реєстраційним номером 101 та нежитлового приміщення, загальною площею 221,4 кв.м з реєстраційним номером 101, рішенням державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортовим І.О., індексний номер рішення 39278751 від 19 січня 2018 року, проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на новий об`єкт нерухомого майна, нежитлову будівлю, загальною площею 504,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 , з реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Первинна реєстрація права власності нерухомого майна, яке перебуває у власності ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 , проведена державним реєстратором з порушенням положень Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», без документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та без документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Подальші рішення державних реєстраторів про реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна, які виникли внаслідок поділу та об`єднання об`єкта нерухомого майна, який розташований адресою: АДРЕСА_4 / АДРЕСА_5 також є незаконними та такими, що прийняті з порушенням Порядку та Закону України «Про державне реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», без документів, які підтверджують присвоєння об`єктам нерухомого майна адреси.

Зазначені вище незаконні дії державних реєстраторів порушують встановлений чинним законодавством порядок реєстрації прав власності на новостворені об`єкти нерухоме майно, що є підставою для захисту інтересів держави у судовому порядку. На підставі спірного рішення реєстратора зареєстровано право власності на об`єкт самочинного будівництва, який знаходиться на земельній ділянці комунальної власності Одеської міської ради.

Таким чином,всі вищевказані рішення державних реєстраторів, які стосуються спірного об`єкта нерухомого майна підлягають скасуванню, так як у ОСОБА_1 були відсутні дозвільні документи на проведення будівельних робіт та правовстановлюючі документи на земельну ділянку, тому збудоване майно є самочинним. Власником земельної ділянки є Одеська міська рада, а самочинно збудована нежитлова будівля розташована на земельної ділянці Одеської міської ради. Реєстрація права власності за ОСОБА_1 проведена на об`єкт самочинного будівництва, який на ній розташований. Самочинне будівництво нежитлової будівлі проведено за рахунок земельної ділянки комунальної власності Одеської міської ради, яка ОСОБА_1 у власність або користування, для будівництва та експлуатації нежитлової будівлі, не надавалась.

Листом прокуратури від 07 серпня 2019 року Одеську міську раду повідомлено про виявлені прокуратурою порушення вимог закону та необхідність вжиття заходів реагування з цього приводу, проте до теперішнього часу заходів щодо здійснення належного не здійснено та незаконні рішення державних реєстратора не скасовані

Посилаючись на викладені обставини прокурор просив задовольнити його вимоги (т.1а.с.3-17,70-71,180).

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_5 просив закрити провадження у справі, з підстав порушення судом правил юрисдикції. Вважав, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки ОСОБА_1 користується спірним приміщенням для здійснення підприємницької діяльності як фізична особа-підприємниць (далі ФОП) т.1а.с.94-100,104-107,130-137.

У відповіді на відзив прокурор посилався на те, що предметом вказаного позову є нежитлова будівля, загальною площею 504,2 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , яка складається з нежитлової будівлі літ. «А», власником якої є громадянин України ОСОБА_1 , тому спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (т.1а.с.118-123).

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 27 серпня 2020 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_5 про закриття провадження у справі відмовлено (т.1а.с.208).

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 16 жовтня 2020 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_5 про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено (т.1а.с.221-226,231-232).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 21 жовтня 2020 року позов прокурора задоволено в повному обсязі (т.2а.с.240-249).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокатКазак В.С. в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити прокурору у позові.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що прокурор не вправі був звертатися до суду із вказаним вище позовом, що вказаний спір підлягал розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки земельна ділянка використовується ФОП ОСОБА_1 на підставі договорів: ТС № 1104/16, ТС № 1104/16 від 03 серпня 2016 року, ТС № 1305/16 від 18 вересня 2016 року, укладених з Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, які є діючими на даний час, зі строком дії до 2031 року (т.3а.с.23-33).

Правом відзиву на апеляційну скаргу учасники процесу не скористались.

Відповідач, його представник та треті особи в судове засідання, призначене на 25 травня 2021 року не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Апеляційний суд не бере до уваги заяву представника відповідача ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи на іншу дату з тих підстав, що він приймає участь у розгляді кримінальної справи в м.Миколаєві, а ОСОБА_1 не може взяти участь в судовому засіданні апеляційного суду через стан здоров`я, оскільки представником не додані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження викладених у його заяві обставин.

З огляду на правила ч.2ст.372 ЦПК України, зазначене не перешкоджає розгляду справи у відсутність нез`явившихся до суду учасників судового процесу.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 09 січня 2018 року рішенням державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Манютою С.В., індексний номер 39136765, проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю, загальною площею 504,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Підставою проведення державної реєстрації права власності державним реєстратором є документи: технічний паспорт від 21 грудня 2017 року, який виданий ТОВ «БЮРО КОНСАЛТ СЕРВІС», та технічний висновок № 367/17-T3 від 21 грудня 2017, виданий експертом ОСОБА_6 (т.1 а.с.51-64,2а.с.98-99).

У подальшому, за наслідком поділу вказаного об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 101, державними реєстраторами проведено реєстрацію права власності двох нових об`єктів нерухомого майна: рішенням державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Хоменко Ю.А., індексний номер 39218472 від 16 січня 2018 року, зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, загальною площею 282,8 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Державним реєстратором Хоменко Ю.А. зазначено, що підставою виникнення права власності є: документи технічний паспорт б/н від 11 січня 2018 року, що виданий ТОВ «ПРОФПРОЕКТ», та висновок від 11 січня 2018 року за № 654587, який виданий ТОВ «ПРОФПРОЕКТ»; рішення державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Оперчук І.М., індексний номер 39217537 від 16 січня 2018 року, яким зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, загальною площею 221,4 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10(т.1 а.с.42-50, (т.2а.с.147-148).

Підставою виникнення права власності державним реєстратором КП «Реєстраційна служба Одеської області» Оперчук І.М. вказано документи: технічний паспорт б/н від 11 січня 2018 року, що виданий ТОВ «ПРОФПРОЕКТ», висновок від 11 січня 2018 року за № 654587, виданий ТОВ «ПРОФПРОЕКТ» (т.1а.с.42-50,т.2 а.с.149-179).

Рішенням державного реєстратора Хоменко Ю.А., індексний номер рішення 39218600 від 16 січня 2018 року, після поділу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номер 101, закрито розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу за реєстраційним номером 101 (т.2а.с.97).

У подальшому, внаслідок об`єднання новоутворених об`єктів нерухомого майна: нежитлового приміщення, загальною площею 282,8 кв.м. з реєстраційним номером 101 та нежитлового приміщення, загальною площею 221,4 кв.м., з реєстраційним номером 101, рішенням державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортовим І.О., індексний номер рішення 39278751 від 19 січня 2018 року, проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на новий об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю, загальною площею 504,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , з реєстраційним номером 101.

Державним реєстратором Махортовим І.О. підставою виникнення права власності зазначено наступні документи: технічний паспорт б/н від 16 січня 2018 року, що виданий ТОВ «ПРОФПРОЕКТ», та висновок № 655841 від 16 січня 2018 року, виданий ТОВ «ПРОФПРОЕКТ» (т.1 а.с.36-41,т.2 а.с.19-32).

Після об`єднання вказаних об`єктів нерухомого майна, державним реєстратором Махортовим І.О. прийнято рішення, індексний номер 39278938 від 19 січня 2018 року, яким закрито розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу за реєстраційним номером 101, 101(т.2а.с.180).

Реєстрація права власності за ОСОБА_1 на новий об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю, загальною площею 504,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , з реєстраційним номером 101 підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (т.1а.с.18-28).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Звертаючись до суду з позовом прокурор зазначив, що державним реєстратором в порушення положень Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Закона України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» безпідставно прийнято рішення про реєстрацію права власності фактично на самочинно збудований об`єкт нерухомості на земельній ділянці комунальної власності, що побудований без документів, які підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, на земельній ділянці, яка не була відведена для таких цілей.

Оскаржуваним рішенням про реєстрацію права власності порушено інтереси територіальної громади м.Одеси в особі Одеської міської ради, яка позбавлена можливості розпоряджатися земельною ділянкою, на якій розташований спірний об`єкт, а тому з метою поновлення державних інтересів та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва, скасування права власності на самочинно збудоване майно, яке набуто усупереч нормам чинного законодавства, вбачається необхідність звернення прокуратури області до суду в інтересах держави в особі Одеської міської ради, як власника спірної земельної ділянки, оскільки Одеською міською радою не вжито жодних заходів на захист інтересів держави, в тому числі щодо оскарження рішення держреєстратора.

Предметом даного позову є, зокрема, правомірність рішень державних реєстраторів про реєстрацію за відповідачем ОСОБА_1 права власності на об`єкти нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позов прокурора, суд першої інстанції виходив з того що самочинне будівництво нежитлової будівлі проведено за рахунок земельної ділянки комунальної власності Одеської міської ради, яка ОСОБА_1 у власність або користування, для будівництва та експлуатації нежитлової будівлі не надавалась. Оскільки самочинно збудована ОСОБА_1 нежитлова будівля розташована на земельній ділянці, власником якої є Одеської міської ради, вона підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила його будівництво.

Дії відповідача та рішення державних реєстраторів порушують встановлений законодавством порядок реєстрації прав власності на новостворені об`єкти нерухоме майно, що є підставою для захисту інтересів держави у судовому порядку (т.2а.с.240-249).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з таких підстав.

За змістом ст.80 ЗК України суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування

За змістом ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до ст.83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (ч.4ст.373 ЦК України). Цільове призначення земель України покладено законодавцем в основу розмежування правових режимів окремих категорій земель (розділ ІІ «Землі України» ЗК України), при цьому такі режими характеризуються високим рівнем імперативності, стосовно свободи розсуду власника щодо використання ним своєї земельної ділянки.

Так само є нормативно регламентованим право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (ч.3 ст.375 ЦК України). Відповідно до у ч.4 ст.375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються ст.376 ЦК України.

Згідно з частинами 1,2,4,5 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

В силу ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (ст.331 ЦК України).

Так, ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.

Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дає підстави вважати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.

Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів ч.2 ст. 376 ЦК України, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті.

Установлено, що в матеріалах справи знаходяться договори на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності ТС № 1104/16, ТС № 1104/16 від 03 серпня 2016 року, ТС № 1305/16 від 18 вересня 2016 року за адресою: АДРЕСА_5 , укладені з ФОП ОСОБА_1 з Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, які є діючими на даний час, зі строком дії договорів до 2031 року (т.2а.с.185-190).

Так, згідно договора ТС № 1105/16 від 03 серпня 2016 року на право тімчачового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, ОСОБА_1 надано право за плату тимчасово використовувати місце під розтошування группи тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, загальною площею 110,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 , на територіях, які є комунальною власністю територіальної громади м.Одеси. Підставою для розміщення тимчасових споруд в межах м.Одеси за цим договором є паспорт прив`язки, який є невідємною частиною договору. Строк діє договору до 19 липня 2031 року (т.1а.с.112-113).

Такі ж умови передбачено договором ТС № 1104/16 від 03 серпня 2016 року, яким в користування ОСОБА_1 надано право за плату тимчасово використовувати місце під розтошування группи тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, загальною площею 115,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 . Строк діє договору до 19 липня 2031 року (т.1а.с.114-115).

За договором ТС №1305/16 від 18 вересня 2016 року в користування надано ОСОБА_1 право за плату тимчасово використовувати місце під розтошування группи тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, загальною площею 135,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 . Строк діє договору до 07 вересня 2031 року (т.1а.с.116-117).

Таким чином, ОСОБА_1 надано в користування місце під розтошування группи тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, на територіях, які є комунальною власністю територіальної громади м.Одеси, тобто ОСОБА_1 на підставі всіх укладених договорівнадано право на користування земельною ділянкою, яка є комунальної власністю загальною площею 361кв.м. за вказаною адресою.

Матеріалами справи підтверджено, що 09 січня 2018 року рішенням державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Манютою С.В. проведено державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 504,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

16 січня 2018 року рішенням державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Хоменко Ю.А. зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, загальною площею 282,8 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

16 січня 2018 року рішенням державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Оперчук І.М. зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, загальною площею 221,4 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Як підтверджено копіями регістраційних справ, внаслідок об`єднання новоутворених об`єктів нерухомого майна: нежитлового приміщення, загальною площею 282,8 кв.м. та нежитлового приміщення, загальною площею 221,4 кв.м., рішенням державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортовим І.О. проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на новий об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю, загальною площею 504,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , з реєстраційним номером 101(т.2 а.с.2-180).

Реєстрація права власності за ОСОБА_1 на новий об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю, загальною площею 504,2 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , з реєстраційним номером 101 підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно(т.1а.с.18-28).

02 липня 2020 року Управлінням земельних ресурсів відділом самоконтролю за використанням і охороною земель Департаменту комунальної власності Одеської міської ради здійснено виїзд за вказаною адресою та встановлено, що торгівельні павільйони розміщені на земельної ділянці орієнтованою площею 500 кв.м., про що складено відповідний акт та підтверджено матеріалами фотофіксації, на яких зафіксовано торгівельні павільони. Зазначено, що відповідно до договорів на право тимчасового користування місцями для розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності від 03 серпня 2016 року, від 18 вересня 2016 року, ФОП ОСОБА_1 використовує земельну ділянку, загальною площею 361 кв.м. за вказаною адресою під розташування групи тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, що підтверджено вказаними договорами. Правовстанавлючі документи на земельну ділянку орієнтованою площею 139 кв.м., де розташовані торгівельні павільони відсутні, що є порушенням ст.ст.125,126 та п.б,ч.1ст.211 ЗК України (т.2а.с.183-193).

Враховуючи викладене, державними реєстраторами зареєстровано право власності на нежитлові приміщення, які в розумінні ст.376 ЦК України мають ознаки самочинного будівництва, оскільки збудований без документів, який дає право проводити будівельні роботи на земельній ділянці, яка не відводилась для таких цілей. Внаслідок здійснення державним реєстратором своїх функцій у ОСОБА_1 виникло права власності на нерухоме майно, що порушує право власності територіальної громади м.Одеси на земельну ділянку комунальної власності.

Одеська міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальної громади м.Одеси, здійснює відповідно до закону від імені та в інтересах вказаної територіальної громади правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом. Об`єкти комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальної громади і передані іншим суб`єктам без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради, тому рішення державних реєстраторів є протизаконні оскільки прийняті за відсутності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

При цьому за ОСОБА_1 зареєстровано державним реєстратором право власності на нежитлові приміщення, які надавались відповідачу як тимчасові споруди, але унаслідок будівництва збільшено площу об`єкту нерухомості до 504,2 кв.м., на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети та без відповідних дозвільних документів, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову прокурора, оскільки відповідач ОСОБА_1 здійснив самочинне будівництво на земельній ділянці, яка належить до комунальних земель Одеської міської ради, що не породжує права власності й свідчить про відсутність підстав для реєстрації об`єктів нерухомості.

В матеріалах справи відсутні докази надання ОСОБА_1 дозволу на виконання будівельних робіт чи прийняття в експлуатацію нежитлових приміщень за вказаною адресою, а також надання ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 504,2 кв.м., для цих цілей у встановленому законом порядку.

Отже, ОСОБА_1 не набув права власності на самочинне будівництво, відповідно у державних реєстраторів не було правових підстав для внесення до Державного реєстру відомостей про реєстрацію об`єктів нерухомості, так як самочинна забудова не породжує права на користування цією земельною ділянкою, за відсутністю відповідного пакета документів, щодо надання дозволів на реконструкцію, будівництво нежитлових приміщень, прийняття їх в експлуатацію, виділення під ці цілі земельну ділянку.

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду доказів, які б свідчили про те, що він у законний спосіб побудував нежитлові приміщення за вказаною адресою для здійснення підприємницької діяльності на земельної ділянці загальною площею 504,2 кв.м., яка йому надана для будівництва.

Державними реєстраторами в порушення положень Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» безпідставно прийняті рішення про реєстрацію права власності на самочинно збудовані нежитлові приміщення загальною площею 504,2 кв.м. на земельній ділянці комунальної власності.

Матеріалами справи підтверджено, що дозвіл на будівництво об`єкту нерухомого майна міською радою не видавався, а земельна ділянка надавалася в користування під тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності, а не для будівництва.

Більш того, правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі ст.ст.116,118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 ЗК України).

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки під будівництво є наявність у особи, яка її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку та дозвіл на будівництво, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки для будівництва.

При цьому відповідно до ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діялності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст.31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I-III категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України( ст.39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м.Одеси не видавав ОСОБА_1 дозволу та не реєстрував інших документів дозвільного характеру, які надавали би право на виконання підготовчих або будівельних робіт, та не приймав зазначений об`єкт до експлуатації.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції дійшов правільного висновку про те, що земельна ділянка, на якій незаконно збудовано зазначене нерухоме майно, підлягає звільненню шляхом знесення самовільно збудованих нежитлових приміщень, оскільки вони збудовані на земельної ділянці яка належить на праві комунальної власності територіальній громаді м.Одеси, тому виключно Одеська міська рада має право розпоряджатися вказаною земельною ділянкою. Будь-які рішення про передачу спірної земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва Одеська міська рада не приймала, документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою в тому розміру на якому знаходиться самовільне будівництво, немає.

Також, слід зазначити, що при проведенні реєстраційних дій, жодним з державних реєстраторів не зазначено документ, що підтверджує присвоєння об`єктам нерухомого майна за вказаною адресою.

При цьому право власності на спірний об`єкт за будь-якою особою ніколи не було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Ураховуючи, що на комунальній земельній ділянці право на розпорядження якою є лише у Одеської міської ради незаконно збудоване нерухоме майно, тому Одеська міська рада мала право вимагати його знесення з метою поновлення свого порушеного права, проте таким правом безпідставно не скористалась, що надало законне право прокурору звернутись до суду із вказаним позовом.

Під час розгляду справи в суді першої і апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надав доказів про надання йому дозволу на виконання будівельних робіт чи прийняття в експлуатацію об`єкту будівництва, а також надання останному земельної ділянки для цього у встановленому законом порядку, що свідчить про те, що відповідач не набув права власності на самочинне будівництво, й відповідно відсутні підстави для прийняття рішень про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення,що внесено державними реєстраторами до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Доводи апелянта про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочінства до уваги не приймаютья,

Прокурор, звертаючись до суд в порядку цивільного судочинства, обґрунтовано визначив належність спору до цивільної юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли виникли між сторонами щодо захисту права власності на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомості, право власності на який на нежитлові приміщення зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 , як фізичною особою.

Посилання апелянта на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року по справі №910/9729/18 щодо розмежування судової юрисдикції є помилковим, оскількі спір у справі, що розглядалась ВП ВС, не дає підстави для висновку, що розглядалась справа за тотожним предметом спору, підстав позову, аналогічних обставин та однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 серпня 2019 року прокуратура Одеської області повідомила Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про те, що державним реєстратором зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, який в розумінні ст.376 ЦК України має ознаки самочинного будівництва, оскільки збудований без документа, який дає право проводити будівельні роботи на земельній ділянці, яка не відводилась для таких цілей. Внаслідок здійснення державним реєстратором своїх функцій у ОСОБА_1 виникло права власності на нерухоме майно, що порушує право власності територіальної громади м.Одеси на земельну ділянку комунальної власності(т.1а.с.32-33).

За відповіддю Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 14 липня 2020 року, інформація щодо прийняття Одеською міською радою рішень щодо передачу у власність або в користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , у Департаменту відсутня(т.2а.с.183-184).

Доводи апелянта про те, що по даній справі не встановлено наявність виключного випадку для подання позову прокурором в інтересах держави, оскільки захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор до уваги не приймаються.

Оскаржуваними рішеннями про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 порушено інтереси територіальної громади м.Одеси в особі Одеської міської ради, яка позбавлена можливості розпоряджатися земельною ділянкою, на якій розташований спірний нерухомий об`єкт,а тому з метою поновлення державних інтересів та скасування рішення державних реєстраторів про реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва, припиненя права власності та зобов`язання звільнити земельну ділянку шляхом знесення самочіного будівництва, яке набуто усупереч нормам чинного законодавства, вбачається необхідність звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Одеської міської ради, як власника спірної земельної ділянки, так як Одеською міською радою не вжито жодних заходів на захист інтересів держави, в тому числі щодо оскарження рішень державних реєстраторів.

Підставою цих вимог визначено те, що вказаний об`єкт нерухомого майна є об`єктом самочинного будівництва, оскільки його побудовано без документів, які дозволяють виконувати будівельні роботи, на земельній ділянці, яка не була відвведена для цієї цілі, є комунальною власністю, а тому, враховуючи наявність у Одеської міської радиі повноважень на вжиття заходів щодо усунення можливих порушень вимог земельного, містобудівного законодавства, останній повідомлений про викладені факти з метою вжиття відповідних заходів реагування. Враховуючи відсутність належного реагування з боку Одеської міської ради на вказані обставини, прокурором заявлено даний позов.

У даному випадку нездійснення відповідним органом заходів направлених на скасування оскаржуваних рішень державних реєстраторів протягом тривалого часу, а саме з 09 січня 2018 року (дата рішення державного реєстратора) та з 07 червня 2019 року (дата повідомлення про наявні порушення законодавства) і є доказами його бездіяльності, що є підставою для представництва інтересів держави органами прокуратури.

Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 910/3486/18.

Крім того, допуск прокурора до суду у зв`язку з нездійсненням відповідними органами, уповноваженими на здійснення функцій держави у спірних правовідносинах, захисту інтересів держави, є виправданим відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Звернення прокурора до суду у даному випадку з метою захисту інтересів держави здійснено прокурором в межах дискреційних повноважень.

При цьому здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює в т.ч. орган місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, передбачено ст.23 Закону України "Про прокуратуру".

Під час розгляду справи, судом першої інстанції вірно з`ясовано фактичні обставини справи та дана їм належна правова оцінка, а висновки суду підтверджуються матеріалами справи й ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, тому мають бути відхилені.

Враховуючи викладене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Казака Вадима Святославовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 21 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 червня 2021 року.

Головуючий

Судді: