Справа № 653/2388/20
Провадження № 2/653/317/21
05 лютого 2021 року Генічеський районний суд Херсонської області у складі головуючого судді Делалової О.М., секретаря судового засідання Мироненко Т.А., за участю позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи: Малецького Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: - орган опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -
Позивач звернулася до Генічеського районного суду Херсонської області з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою відповідача ОСОБА_2 , який повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання малолітньої дитини, ніяких відносин із нею не підтримує, вихованням не займається, не телефонує, не цікавиться здоров`ям, матеріально не забезпечує.
Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 17.09.2020 відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 07.12.2020 закрито підготовче судове засідання по цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, суду пояснила, що відповідач повністю не виконує свої батьківські зобов`язання відносно доньки ОСОБА_3 . Під час перебування сторін у шлюбі відповідач холодно відносився до дитини. Дитина є слабкою з народження, потребує регулярного лікування. Однак відповідач зовсім не цікавився станом доньки, матеріально не допомагав в лікуванні доньки. Після розірвання шлюбу, відповідач зовсім перестав спілкування з дитиною. Аліменти сплачував незначний проміжок часу, допоки він працював разом з позивачем в одній компанії. Однак звільнившись з компанії, перестав сплачувати аліменти, на теперішній час має заборгованість. З дитиною не спілкується. В той же час чинить перешкоди у її лікуванні за кордоном тим, що не надає дозвіл на виїзд дитини. Просила суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила, відзив також в передбачений законом строк поданий не був.
Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, суду надав висновок, відповідно до якого доцільно позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 .
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.07.2017 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний. Після розірвання шлюбу прізвище дружині присвоєно « ОСОБА_9 ». Також зазначеним рішенням з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку щомісячно, а також на утримання ОСОБА_10 у розмірі 3 000,00 грн. від всіх видів доходів щомісячно з 10.02.2017р. по 03.03.2017р. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11.10.2017р. рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.07.2017р. було змінено в частині розміру стягнутих аліментів та вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/8 частини від всіх видів доходу щомісячно.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 05.02.2020р. було змінено прізвище дитини з ОСОБА_11 на ОСОБА_9 .

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 30.06.2020р. було збільшено розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої ОСОБА_3 з 1/8 частини до ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно розрахунку заборгованості по аліментам, складеним Генічеським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 01.12.2020 розмір заборгованості зі сплати аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 складає 8 730,88 грн.

Відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного хворого - малолітньої ОСОБА_3 , остання народилася з пневмонією. Починаючи з 2015 року, кожного року хворіє на пневмонію. Потребує постійного нагляду та при необхідності лікування. Рекомендовано лікування за кордоном.

Згідно висновку Генічеської районної державної адміністрації доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є матір`ю позивачки та бабусею малолітньої ОСОБА_3 . Проживає в Києві та була свідком відносин між сторонами, а також ставленням відповідача до доньки. Зазначила, що відповідач дитиною не займався, перебуваючи у шлюбі, а після шлюбу перестав з дитиною бачитися, хоча перешкод для цього немає. Матеріально в утриманні та лікуванні дитини не допомагає. Донька його не знає та не впізнає на фото.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він є батьком позивача та дідусем малолітньої ОСОБА_3 . Проживає та працює в м. Генічеськ. Відповідач, так само як і його батьки, які проживають в м. Генічеськ, зовсім не цікавляться життям доньки та онуки, при зустрічі ігнорують дитину. Ні матеріально, ні морально, відповідач не допомагає та не займається вихованням доньки.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є подругою позивача. Знає та бачила відношення відповідача до доньки як в період шлюбу між сторонами, так і після та зазначила, що відповідачу байдуже до своєї доньки. Жодних намагань у виконанні своїх батьківських зобов`язань щодо доньки з боку відповідача вона не бачила.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні малолітньої дитини, не утримує її та не спілкується з нею. Вихованням малолітньої доньки займається позивач.

Наведені вище обставини переконують суд в тому, що поведінка відповідача відносно його дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 81, 265, 282, 284 ЦПК України та ст.ст. 141, 150, 164, 165, 166, Сімейного Кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: - орган опіки та піклування Генічеської районної державної адміністрації - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 10.02.2021 року.

Суддя Генічеського районного суду О. М. Делалова