Єдиний унікальний номер 341/1445/20
Номер провадження 2/341/271/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

01 червня 2021 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого-судді Гаполяка Т.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

встановив:

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить стягувати з останнього в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у зв`язку з продовженням навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі під час якого в них народилася дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 люб розірвано, син проживає із нею. Зазначає, що син є повнолітнім, однак продовжує навчатись у Бурштинському торговельно-економічному коледжі Київського національного торговельно-економічного університету на денній формі навчання за спеціальністю «Харчові технології» та немає змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, син дуже хворіє і є особою з інвалідністю з дитинства, діагноз: сенсоневральна приглухуватість двобічна ІІ-ІІІ ступеня. В місяць на утримання сина витрачає щонайменше 6 000 грн., які ідуть на закупівлі канцелярського приладдя, книжок, одягу, взуття, засоби гігієни, продукти харчування. Також син потребує дорого вартісних слухових апаратів.

Вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі розмірі 2 500 грн. щомісячно, оскільки є працездатного вік, працює неофіційно та має дохід.

В судове засідання позивачка не з`явилася, скерувала заяву в якій просила позов задоволити, справу розглядати у її відсутності, не заперечила щодо ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач, в судові засідання призначені 01 квітня 2021 року, 05 травня 2021 року та 01 червня 2021 року, не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, шляхом скеровування судових повісток по місцю реєстрації,. Відзиву на позов не подав, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до копії свідоцтва про народження відповідач по справі ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_3 (а.с.7).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом з дитинства, що стверджується наявним в матеріалах справи копією посвідчення НОМЕР_1 (а.с.6).

Згідно довідки Бурштинського торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету від 07 вересня 2020 року №671 ОСОБА_3 навчається в Бурштинському торговельно-економічному коледжі КНТЕУ за ОКР «Молодший спеціаліст» з 01 вересня 2018 року по 31 січня 2022 року за спеціальністю «Харчові технології» за державним замовленням на денній формі навчання(а.с.9)

Син знаходиться на повному утриманні позивачки. Доказів участі відповідачки в утриманні дитини судом не здобуто. Відповідач є працездатним, доказів протилежного судом не здобуто(а.с.8).

Із розрахункової квитанції Серії ББАЙ №581045 від 17 вересня 2020 року встановлено, що адвокатом прийнято від ОСОБА_1 гонорар за надання правової допомоги в сумі 1000 гривень(а.с.11).

3.Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до частини 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини 1 статті 4, частини 1 статті 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1 статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

Згідно частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу.

Позивачка забезпечує належне утримання сина, забезпечує духовний та фізичний розвиток.

При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини.

У контексті обставин цієї справи, суд враховує можливість утримання й матір`ю повнолітнього сина.

Таким чином, з огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, зокрема, з урахуванням того, що його син є повнолітнім і працездатним, у силу чого має можливість забезпечувати своє життя також самостійно.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до статті 200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням.

Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Аналіз статтей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як зазначила позивачка у позовній заяві, відповідач є працездатного віку, працює неофіційно.

Враховуючи вищенаведене, та що повнолітня дитина потребує матеріального забезпечення у зв`язку із продовженням навчання, а також, що відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався наданим йому правом подачі відзиву на позов, і не заперечив даний позов, відсутність даних про неможливість сплати відповідачем аліментів, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати допомогу. Тому суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 грн. щомісячно, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років (Висновки викладені в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц).

Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток, при цьому не порушить права відповідача.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно частини 1, пункту 1,2,3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 6 статі 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 840,80 гривень.

Із розрахункової квитанції Серії ББАЙ №581045 від 17 вересня 2020 року встановлено, що адвокатом прийнято від ОСОБА_1 гонорар за надання правової допомоги в сумі 1000 гривень.

Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, то судові витрати у виді сплаченого позивачкою витрат пов`язаних на професійну правничу допомогу в сумі 1000 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статями 141, 182, 199, 200 СК України, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», статями 13, 28, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 280, 284, 289 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

Позов задовольнити.

Стягувати аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 2 5000 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Стягнення розпочати з 17 вересня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 840, 80 гривень судового збору в дохід держави.

Стягути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані на професійну правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

представниця позивачки: адвокатка Свирида Галина Степанівна, поштова адреса: вул.Караїмська, 25, м.Галич, Івано-Франківська обл.;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 01 червня 2021 року.

Суддя: Т. В. Гаполяк