Справа № 428/6428/20
Провадження № 22-ц/810/152/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Луганської В.М., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третья особа ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Шубочкіної Т.В. в м. Сєвєродонецьк Луганської області,

у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що батько її сина, ОСОБА_3 , сплачував аліменти на утримання сина до досягнення повноліття. З 2017 року син позивача навчається на денному відділенні обласного комунального закладу «Сєвєродонецького коледжу культури і мистецтв імені Сергія Прокоф`єва». Проживає разом з матір`ю та перебуває на її повному матеріальному утриманні, а тому потребує матеріальної допомоги.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ним 23 років - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.08.2020 року і до закінчення дитиною навчання, або до досягнення ним 23-річного віку. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Мотивуюче таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зазначив, що він телефоном домовився з сином ОСОБА_3 , про те, що відповідач, буде перераховувати йому аліменти до закінчення навчання ОСОБА_3 .. До зазначених пояснень відповідачем надано довідку ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» №967 від 01.12.2020, в якій зазначено що з заробітної плати ОСОБА_2 було утримано та перераховано на користь ОСОБА_3 аліменти з 01.10.2020р.. Проте, суд першої інстанції критично оцінив вказані доводи позивача та надані на їх підтвердження докази, оскільки надані відповідачем докази в своїй сукупності жодним чином не підтверджують факту перерахування аліментів на користь ОСОБА_3 .. У наданій відповідачем довідці не зазначено розмір аліментів, що утримуються, розрахунковий рахунок, на який вони перераховуються, а тому вказана довідка не є достатнім, належним та допустимим доказом у розумінні положень 76-80 ЦПК України для підтвердження факту сплати відповідачем аліментів. Окрім того, у вказаній довідці зазначено, що аліменти перераховуються з 01.10.2020 року, при цьому ОСОБА_3 досяг повноліття з 06.08.2020р., та продовжує своє навчання з 01.09.2017. Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти з 07.08.2020. У відповідності до положень статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, оскільки даний позов пред`явлено до суду 10.08.2020, тому аліменти підлягають стягненню на користь позивача саме з вказаної дати.

Доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись з таким рішення суду ОСОБА_2 , звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зазначене рішення прийнято з грубим порушенням норм процесуального права. На думку скаржника з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від відповідача матеріальної допомоги на його утримання, у зв`язку з продовженням навчання. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Таким чином на думку скаржника, суд першої інстанції дослідив лише три документи: - копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; -копію рішення Троїцького районного суду Луганської області від 31.07.2015 року про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем;- довідку № 54 від 13.07.2020 року, про навчання ОСОБА_3 на денній формі навчання. Скаржник вважає, що судом першої інстанції в рішенні навіть не встановлено, що ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою. Також скаржник вважає, що суд першої інстанції ухилився від обов`язку встановлення обставин, які б свідчили про те що син скаржника потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням. Скаржник до суду першої інстанції направляв відомості та докази, що в добровільному порядку надаю кошти безпосередньо сину. Такі доводи судом першої інстанції визнані неналежними, хоча жодної обставини, що син не отримує від відповідача у добровільному порядку допомогу, судом не було встановлено. На думку скаржника, ОСОБА_3 в силу приписів ч. З ст. 199 СК України має право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів самостійно, суд в силу приписів ст. 53 ЦПК України (частина третя) зобов`язаний був залучити повнолітню особу - ОСОБА_3 до участі у цій справі або в якості співпозивача, або як третю особу, оскільки рішення по справі стосується його прав безпосередньо. Однак на думку скаржника суд самоусунувся від виконання своїх обов`язків повно та всебічно встановлювати обставини по справі. Як зазначає скаржник, що під час їх розмов з сином, він з`ясував, що ОСОБА_3 не підтримував ініціативи, щодо стягнення в судовому порядку з відповідача аліментів після досягнення ним повноліття. Позивач ОСОБА_1 у позові зовсім не вказувала, що з грудня 2014 року скаржник фактично перебуває у шлюбних відносинах з ОСОБА_4 , з якою разом виховує та утримує її двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою скаржник мешкає однією родиною, веде спільне господарство, має спільний бюджет. Також позивач не зазначила, що їх спільний син із скаржником кожного літа, починаючи з 2015 року, з відома ОСОБА_1 приїжджає до скаржника в м. Жовті Води, де мешкає разом із скаржником та ОСОБА_4 та її дітьми. Однак, на думку скаржника, суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.182 СК України зовсім не встановив необхідні відомості щодо: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Про що скаржник зазначив, що він не має свого житла, є внутрішньо переміщеною особою, мешкає разом з ОСОБА_4 та дітьми у м. Жовті Води. За попереднім судовим рішенням про стягнення аліментів станом на дату досягнення повноліття сином за скаржником рахується переплата аліментів більше 3 000 грн, що свідчить про те, що останній не ухилявся та не ухиляється від свого обов`язку щодо матеріального забезпечення сина ОСОБА_3 ..У повідомленні на адресу суду, на яке посилається суддя у своєму рішенні, скаржник зазначив, що зовсім не отримував матеріалів справи: ні самого позову, ані доданих матеріалів. Жодних документів, окрім судової повістки, скаржник від суду не отримував, що вказує на порушення з боку суду та упереджене ставлення до відповідача, надання переваг позивачу. Та на думку скаржника ці обставини свідчать про умисел в діях судді суду першої інстанції для винесення завідомо неправосудного рішення. На думку скаржника, суд першої інстанції до 10.12.2020 був обізнаний, що скаржник як відповідач зовсім не має у своєму розпорядженні матеріалів позовної заяви, надав відомості щодо добровільного забезпечення сина грошовими коштами, що вказує на відсутність такої обставини, як потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням. Скаржник вважає, що суд першої інстанції зовсім не встановлював матеріальні витрати, які необхідні ОСОБА_3 у зв`язку з його навчанням у коледжі. Також скаржник вважає, що під час розгляду даної цивільної справи суд першої інстанції не встановлював та не встановив обов`язкових обставин, які б могли свідчити хоч про якісь підстави для стягнення аліментів.

Доводи інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений ст. 360 ЦПК України строк не надходило, що не заважає розгляду справи.

Щодо явки сторін.

Сторони належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання. В судове засідання не зявились. Заяв про перенесення суду не надали .Відповідно до вимог ст.223 ЦПК судова колегія розглянула справу на підставі наявних матеріалів справи.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегією суддів встановлено, що згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 22 серпня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Первомайськ, Луганської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 178. Батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 .

З копії рішення Троїцького районного суду Луганської області від 31.07.2015 року по справі №428/1637/15-ц вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 02.09.1995 року Первомайським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 203, розірваний.

Згідно з довідкою № 54 від 13.07.2020 року, виданою Обласним комунальним закладом «Сєвєродонецький коледж культури і мистецтв імені Сергія Прокоф`єва», ОСОБА_3 є студентом 4 курсу, спеціалізації оркестрові народні інструменти денної форми навчання.

Отже, з досліджених фактичних обставин справи судовою колегією встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від відповідача матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, у зв`язку з продовженням навчання. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегією суддів встановлено, що син позивача, ОСОБА_3 , є повнолітнім сином скаржника ОСОБА_2 , який продовжує навчання, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне зазначити, щодо письмових поясненнь наданих суду першої інстанції скаржником, щодо обставини про усну домовленість, за допомогою телефонного зв`язку із сином ОСОБА_3 , про те, що скаржник, буде перераховувати йому аліменти до закінчення навчання ОСОБА_3 .. До зазначених пояснень відповідачем надано довідку ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» №967 від 01.12.2020, в якій зазначено що з заробітної плати скаржника було утримано та перераховано на користь ОСОБА_3 аліменти з 01.10.2020.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, щодо критичного оцінювання вказаного доводу позивача та наданих на їх підтвердження доказів, оскільки надані відповідачем докази в своїй сукупності жодним чином не підтверджують факту перерахування аліментів на користь ОСОБА_3 .. У наданій відповідачем довідці не зазначено розмір аліментів, що утримуються, розрахунковий рахунок, на який вони перераховуються, а тому вказана довідка не є достатнім, належним та допустимим доказом у розумінні положень 76-80 ЦПК України для підтвердження факту сплати відповідачем аліментів. Окрім того, у вказаній довідці зазначено, що аліменти перераховуються з 01.10.2020 року, при цьому ОСОБА_3 досяг повноліття з 06.08.2020 року, та продовжує своє навчання з 01.09.2017 року. Разом з тим, судова колегія частково погоджується із судом першої інстанції в частині того, що позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти з 07.08.2020 року, що у відповідності до положень статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки даний позов пред`явлено до суду 10.08.2020 року, тому аліменти підлягають стягненню на користь позивача саме з вказаної дати, але ж судом першої інстанції зроблено помилковий висновок, щодо частки стягнення таких аліментів, тому судова колегія вважає стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі 1/10 частки від всіх видів заробітку (доходу).

Виходячи з доводів апеляційної скарги, що підтверджуються наданими скаржником довідкової інформації щодо виконання батьківських обов`язків по відношенню до ОСОБА_6 , (а.с.123), яка підтверджує проживання однією родиною із ОСОБА_4 та її сином, колегія суддів, враховуючи доводи скаржника щодо потреби ОСОБА_3 у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, доводи відповідача-скаржника щодо можливості надавати матеріальну допомогу сину на час навчання у розмірі не більшому ніж 1/10 частка його доходів, що суд першої інстанції не мав достатніх підстав для стягнення аліментів з відповідача у 1/4 частці доходу останнього, оскільки таке стягнення суттєво порушить інтереси ОСОБА_2 та не буде відповідати у повній мірі положенням ст. 199 СК України щодо обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, обома батьками та потреби ОСОБА_3 , матеріальної допомоги, пов`язаної з навчанням.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, посилаючись на ст.199 СК України, у повній мірі не з`ясував обсяг потреби ОСОБА_3 в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, з урахуванням міри можливості відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржником доведено наявність підстав для висновку про необґрунтованість рішення та неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а тому, на підставі ст.376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначеного судом розміру стягнення аліментів із зменшенням цього розміру.

Керуючись ст.ст. 367,374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 грудня 2020 року змінити, зменшивши розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , з 1/4 частини до 1/10 частини всіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 07.08.2020 року і до закінчення навчання або припинення навчання, але не більше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 червня 2021 року.

Головуючий

Судді: