Єдиний унікальний номер 227/239/21
Номер провадження 22-ц/804/1275/21
Головуючий в І інстанції Мацишин Л.С. Єдиний унікальний номер 227/239/21
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/1275/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Корчистої О.І., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2021 року цивільну справу № 227/239/21 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Шахівська територіальна громада Донецької області, (головуючий у 1 інстанції суддя Мацишин Л.С., повний текст рішення складено 22 березня 2021 року),

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна тітка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Оскільки після смерті тітки та матері заявника відкрилась спадщина, то 23 листопада 2020 року ним було подано заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Проте нотаріус повідомив про неможливість отримання свідоцтва на спадщину, оскільки і тітка, і мати заявника народились ще до початку другої світової війни, оригінали документів, які підтверджують їх факт народження було втрачено, що позбавляє можливості підтвердити їх спорідненість.

Враховуючи відсутність документів, що підтверджують факт наявності родинних зв`язків, заявник просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Никанорівка Добропільського району Донецької області, та ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Никанорівка Добропільського району Донецької області, є рідними сестрами.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, заявник подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву.

В обґрунтування доводів зазначає, що судом були вірно оцінені докази у справі, які підтверджують факт спорідненості ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Але відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції помилково виходив з того, що факт встановлення родинних відносин між померлими особами не встановлює жодного юридичного факту для заявника та не породжує для нього юридичних наслідків. За життя його мати не встигла оформити своє право на спадщину після смерті своєї сестри, а тому після смерті його тітки та матері для нього, як для спадкоємця, має місце право представлення. Право на спадщину у заявника відкрилося тільки після смерті його матері, а отже для нього настають юридичні наслідки саме у випадку встановлення родинних зв`язків між матір`ю та тіткою.

В судовому засіданні апеляційного суду представник заявника доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заяву.

Інші особи, які приймають участь у справі, у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомленій належним чином. Від представника заінтересованої особи до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність. За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У пункті 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, визначено статтею 315 ЦПК України. Зокрема п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка села Никанорівка Добропільського району Донецької області є матір`ю заявника, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 20 жовтня 2020 року Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 30 жовтня 2020 року, 19 червня 1970 року після укладення шлюбу з ОСОБА_6 , ОСОБА_3 взяла прізвище ОСОБА_7 .

Після розірвання шлюбу 13 листопада 1973 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , остання взяла прізвище ОСОБА_8 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу від 30 жовтня 2020 року.

06 липня 2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка села Никанорівка Добропільського району Донецької області, померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 07 липня 2020 року виконкомом Шахівської сільської ради Добропільського району Донецької області.

ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , у селі Никанорівка Добропільського району Донецької області. Після укладення шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , остання взяла прізвище « ОСОБА_11 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , виданим 12 грудня 1953 року Никонорівським бюро РАЦС Добропільського району Сталінської області.

21 листопада 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Никанорівка Добропільського району Донецької області, померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 22 листопада 2019 року виконкомом Шахівської сільської ради Добропільського району Донецької області.

Згідно інформації Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 10 червня 2020 року № 20.32-104/68, актовий запис про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не виявлено.

Згідно інформації Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 09 червня 2020 року № 20.32-104/67, актовий запис про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась в с.Никанорівка Добропільського району Донецької області, в архіві відділу відсутній. Архівні актові записи у відділі зберігаються з 1936 року.

З відповіді Державного архіву Донецької області на адвокатський запит від 20 січня 2021 року щодо наявності в фондах архіву документів, що підтверджують факт народження ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , убачається, що книги державної реєстрації актів цивільного стану за 1921-1931 року та 1934-1935 року по селу Никанорівка Добропільського району Донецької області знаходилися на зберіганні у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), документація та архів якого залишились на тимчасово окупованій території України.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримували пенсію за віком, що підтверджується копіями пенсійних посвідчень.

Отже, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , мали дівочі прізвища « ОСОБА_8 » та спільне по батькові « ОСОБА_12 », а також обидві є уродженками села Никанорівка Добропільського району Донецької області.

Факт того, що померлі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є рідними сестрами в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердили свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

На підтвердження довірливих стосунків між сестрами, заявником було надано копію доручення ОСОБА_4 про уповноваження ОСОБА_3 отримувати належні їй грошові виплати в ЦОПС №12 с. Рози Люксембург.

За заявою ОСОБА_1 приватним нотаріусом Добропільського районного нотаріального округу Донецької області було відкрито спадкову справу №145/2020 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Таким чином, у суді першої інстанції було доведено факт спорідненості ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які були рідними сестрами. Проте відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що юридичний факт, наявність якого просив встановити заявник, не встановлює жодного юридичного факту саме для заявника та не породжує для нього юридичних наслідків.

Однак апеляційний суд не може погодитися з даним висновком з наступних підстав.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до положень ст..ст. 293, 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. п. 1, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

При цьому норми ЦПК України не містять обмежень відносно того, що у справах про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами наявність родинних зв`язків повинна встановлюватись лише саме між заявником та іншою особою.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18); від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб та встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Наведене відповідає правовим висновкам викладеним Верховним Судом у постанові від 19 березня 2020 року у справі № 639/489/18-ц (провадження № 61-1162св19).

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення заявник зазначав, що встановлення факту наявність родинних зв`язків між двома померлими особами безпосередньо випливає на майнові права самого заявника, якій є єдиним спадкоємцем після їх смерті.

З матеріалів справи убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка заявника - ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її рідна сестра (мати заявника) - ОСОБА_3 , яка відповідно до положень ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_4 .

Таким чином, убачається, що виникнення права на спадкування заявника залежить від доведення певних фактів, зокрема встановлення факту спорідненості між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

При цьому апеляційний суд враховує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 народились в тридцятих роках двадцятого сторіччя, відсутність актових записів про їх народження обумовлена рівнем розвитку діловодства на той час та неповним збереженням даних через сплив значного часу. Відсутність зазначених актових записів не може, на переконання суду, свідчити про відсутність родинних зв`язків між ними, а також не може бути саме по собі підставою для відмови в заяві, оскільки факт родинних відносин підтверджується показаннями свідків та іншими письмовими доказами, фактом надання довіреності Кузнецовою М.Ф. на ім`я ОСОБА_3 , спільними місцем народження, дівочим прізвищем та по-батькові.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення вимог заявника.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2021 року скасувати.

Встановити, що ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Никанорівка Добропільського району Донецької області, та ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Никанорівка Добропільського району Донецької області, є рідними сестрами.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

О.І. Корчиста

Ю.М. Мальований

Повний текст постанови складено 02 червня 2021 року

Суддя-доповідач В.В. Папоян