Справа № 629/5853/20
Провадження № 2/629/304/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021 року м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді -Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання - Заводяної О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

ВСТАНОВИВ:

14.12.2020 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини. Ухвалою суду від 12 січня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання на 11.02.2021 року.

14.12.2020 року позивачкою заповнено заявку на отримання судових повісток, в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення, в заявці позивачка просила надсилати судові повістки за допомогою SMS-повідомлення на її мобільний номер телефону НОМЕР_1 та зобов`язалась повідомляти суд про зміну номеру мобільного телефону та обставин, які перешкоджатимуть отриманню SMS-повідомлень(а.с.7).

В судове засідання, призначене на 11.02.2021 року, позивачка не з`явилась, належним чином була повідомлена про дату та час судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку SMS (а.с.15). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи відкладено на 18 березня 2021 року.

18.03.2021 року позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с.22). Судове засідання відкладено на 27 квітня 2021 року.

27 квітня 2021 року позивачка в судове засідання не з`явилась, SMS-повідомлення не доставлено з причини тимчасової недоступності абонента. Розгляд справи відкладено на 25 травня 2021 року.

25 травня 2021 року позивачка в судове засідання не з`явилась, судову повістку, направлену за допомогою SMS-повідомлення не отримала, судова повістка, направлена за зареєстрованим місцем проживання та за адресою, зазначеною у позові, повернулась до суду без вручення із зазначенням причин невручення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Причини неявки в судові засідання позивачка суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи не надавала.

Таким чином, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення позивачки про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України.

Нормою ч. 1 ст. 131 ЦПК України на учасників судового процесу покладено обов`язок повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Заяв про зміну адреси свого місцезнаходження та про зміну номеру мобільного телефону позивачка у ході розгляду справи не повідомляла.

У своїй постанові від 29 січня 2020 року у справі № 5015/1763/12 Верховний Суд вказав на те, що сам факт неотримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав судові повістки за належною адресою, самостійно зазначеною позивачем у позовній заяві, та яка повернулася в суд у зв`язку з неотриманням адресатом, не може вважатися неналежним повідомленням сторони про час та місце судового розгляду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Згідно з нормою п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18.

Європейський суд з прав людини підкреслив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. рішення у справах "Олександр Шевченко проти України" від 26 квітня 2007 року та "Трух проти України" від 14 жовтня 2003 року).

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії").

Таким чином, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

Оскільки позивачка, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилась у судове засідання, не повідомила про причини неявки та завчасно не надала суду доказів на підтвердження поважності причин неявки в судові засідання, від позивачки не надійшло заяв про розгляд справи за її відсутності, суд вважає, що позов слід залишити без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, у своїх рішеннях у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий суд та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 257, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачці, що особа, позов, якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутись до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.А. Мицик