04.06.2021 233/2086/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ТимофєєвоїГ.Л.,

при секретарі Заварзіної Я.С.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Годунов Дмитро Євгенович, заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

До Добропільського міськрайонного суду Донецької області за підсудністю з Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява, яка в подальшому була уточнена, від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Годунов Д.Є., заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказує, що з 2017 року вона проживала з ОСОБА_3 в незареєстрованому шлюбі за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, у вказаному будинку проживали матір заінтересованої особи, - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітня дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є дочкою ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 .

Заявниця вказує, що за час спільного проживання, ОСОБА_3 вчиняв домашнє насильство щодо неї та своєї матері, а дочка ставала свідком такого насильства. Кривдник у стані алкогольного сп`яніння поводиться агресивно, вимагає гроші, на ґрунті чого між ними виникали сварки. Протягом часу сумісного проживання ОСОБА_6 із ОСОБА_1 вчиняв сварки, під час яких ображав її та свою мати нецензурною лайкою, принижував, залякував, застосовував фізичне насильство у присутності малолітньої дитини, чим робив життя нестерпним та, у зв`язку з чим вона, побоюється за свою безпеку та безпеку своєї дитини. Зазначене вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_3 до ОСОБА_1 відбувається тривалий час. Поведінка співмешканця негативно впливає на здоров`я та працездатність заявниці та на психологічний стан дитини. Після скандалів, сварок, образ та погроз з боку ОСОБА_3 , ОСОБА_1 не може належним чином виконувати свої обов`язки, оскільки дії (вчинки) кривдника є не контрольованими.

ОСОБА_1 зазначає, що факт вчинення домашнього насильства відносно неї підтверджується постановою Дружківського міського суду Донецької області (провадження №3/229/1498/2020) від 06 жовтня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Судом було встановлено, що 25 липня 2020 року о 20:00 год. та 26 липня 2020 року о 05:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сімейну сварку в ході якої висловлювався в адресу матері нецензурною лайкою, чим скоїв домашнє насильство психологічного характеру та таким чином вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком 40 (сорок) годин. Вищевказане правопорушення було вчинене в присутності матері ОСОБА_3 , малолітньої дитини (доньки ОСОБА_3 ), а також в присутності заявниці ОСОБА_1

26 липня 2020 року поліцейським ДОП СП Дружківського ВП старшим лейтенантом поліції Ашуровим О.О. проведено оцінку ризиків вчинення домашнього насильства та визначено рівень небезпеки як "середній".

ОСОБА_3 вчиняє насильство щодо заявника протягом тривалого часу, не зважає на заходи вжиті поліцією і судом. Неодноразово заявницею викликалася поліція, на ОСОБА_3 оформлювалися протоколи про адміністративні правопорушення. Після рішення суду він і надалі погрожує заявнику розправою та впевнений у своїй безкарності. Його агресія щоразу посилюється. Заявник зазначає, що наразі ОСОБА_3 поїхав з м. Дружківки на заробітки, але кривдник постійно пише заявнику смс-повідомлення, в яких містяться погрози, а також здійснює телефонні дзвінки із аналогічними погрозами.

Зважаючи на це, заявник переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_3 щодо неї, а також настання тяжких наслідків для їх здоров`я є дуже високою, і тому звертається до суду з заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією та судом до кривдника виявились неефективними та не захистили від насильства та просить суд видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покладення на нього обов`язків строком на 6 місяців: заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань ближче 200 м до ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2021 року за вказаною заявою було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 підтримала свої вимоги та про сила їх задовольнити з підстав зазначений в заяві.

Представник заявниці, адвокат Годунов Д.Є., в судовому засіданні підтримав заяву ОСОБА_1 просив її задовольнити, з підстав зазначених у заяві. Пояснив суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали з 2017 року до 2020 разом за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилась дитина, ОСОБА_5 . Під час спільного проживання ОСОБА_3 постійно вчиняв домашнє насильство відносно ОСОБА_1 та своєї матері ОСОБА_4 . Факт вчинення домашнього насильства відносно неї підтверджується постановою Дружківського міського суду Донецької області (провадження №3/229/1498/2020) від 06 жовтня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Після притягнення до відповідальності ОСОБА_3 не змінив своєї поведінки та продовжує ображати, принижувати, залякувати, погрожувати розправою ОСОБА_1 .

Наразі ОСОБА_6 перебуває на заробітках, та згідно телефонних повідомлень незабаром повернеться до місця проживання. Постійно міняючи телефонні номери, ОСОБА_3 постійно надсилає ОСОБА_1 погрози фізичною розправою, заявниця хвилюється за своє життя, тому вимушена звернутися до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не подавав.

Частиною першою статті 350-5 ЦПК України встановлено, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Як вбачаються з матеріалів справи заявниця ОСОБА_1 фактично проживає в АДРЕСА_2 . (а.с.9)

Місцем її реєстрації, згідно відмітки в паспорті громадянина України є: АДРЕСА_3 . (а.с.10-11, 47)

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13.05.2021р., дана цивільна справа передана за підсудністю на розгляд Добропільського міськрайонного суду Донецької області.(а.с.33)

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали в АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією, що міститься в поясненнях ОСОБА_4 , - матері ОСОБА_3 , заявниці ОСОБА_1 , сусідів: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , (а.с.24-29)

Під час спільного проживання, у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась дочка, ОСОБА_5 , про що Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій обрості видано свідоцтво про народження ІНФОРМАЦІЯ_5 серії НОМЕР_1 (а.с.15)

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 за місцем проживання з ОСОБА_9 , за адресою : АДРЕСА_1 , неодноразово вчинялося щодо останньої домашнє насильство, що підтверджується копією постанови Дружківського міського суду Донецької області (провадження №3/229/1498/2020) від 06 жовтня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_3 були складені за заявами потерпілих осіб, заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.17-19, 23) Так, судом було встановлено, що 25 липня 2020 року о 20:00 год. та 26 липня 2020 року о 05:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сімейну сварку в ході якої висловлювався в адресу матері нецензурною лайкою, чим скоїв домашнє насильство психологічного характеру та таким чином вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком 40 (сорок) годин.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.07.2020 року ДОП СП Дружківського ВП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Ашуровим О.О. проведено оцінку ризиків вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 та визначено рівень небезпеки як "середній". (а.с.20-22)

Матір заінтересованої особи, ОСОБА_4 під час спілкування з поліцейським повідомила, що вона допускає, що кривдник, її син ОСОБА_3 , може спробувати вбити її, він залякував, переслідував, його поведінка може вплинути на її безпеку, син має алкогольну залежність та зловживає алкогольними напоями, зловживає та має наркотичну залежність, має фінансові проблеми.

Відповідно до доданого до матеріалів цивільної справи заявницею аудіо запису з розмовами між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , вбачається, що кривдник ОСОБА_3 продовжує залякувати, ображати, погрожувати фізичною розправою заявниці. (а.с.31)

Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт неодноразового вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_1 , але як було зазначено заявницею, всі заходи, які застосовувалися до ОСОБА_3 працівниками поліції, позитивних результатів не дали, також останньою доведено існування загрози вчинення протиправних дій у майбутньому відносно неї а тому, з метою застосування превентивного засобу стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, суд вважає, що заява обґрунтована та до ОСОБА_3 , як кривдника, необхідно застосувати обмежувальний припис. При цьому суд керується таким.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Україна, як кожна держава учасниця, що ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, взяла на себе негативні та позитивні зобов`язання щодо забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції та протоколах до неї.

Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі.

Обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вичиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п. 5 ч. 2ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.24 та п. 1 ч. 1 ст .26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Щодо встановлення обмежувальних заходів строком на шість місяців, то суд вважає, що в даному випадку заявником не доведено необхідності видачі обмежувального припису строком на шість місяців, а з огляду на надані суду докази, застосування обмежувального припису на такий тривалий термін носитиме непропорційний та надмірний характер для заінтересованої особи, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування вказаних обмежень до ОСОБА_3 строком на три місяці.

Зміст ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне повідомити уповноважений орган Національної поліції України з приводу обставин домашнього насильства зі сторони ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та вирішити питання профілактичного обліку кривдника на визначений судом строк.

Згідно із ч. 4ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись вимогами Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 259, 350-1, 350-5,350-6 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Годунов Дмитро Євгенович, заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , строком на 3 (три) місяці.

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , а саме:

1. заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань ближче 200 м до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , а також до місця її проживання за адресою: АДРЕСА_6 ;

2. заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

3. заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Відділ поліції №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області (м. Дружківка) про факти застосування домашнього насильства ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , а також відповідний орган місцевого самоврядування за місцем проживання ОСОБА_3 , з метою вирішення питання про взяття на профілактичний облік ОСОБА_3 у порядку, передбаченому статтею 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено в судовому засіданні 04 червня 2021 року.

Повний текст рішення виготовлено 04 червня 2021 року.

Суддя Г.Л.Тимофєєва

04.06.2021