ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7392/21
провадження № 4-с/753/139/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2021 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Долею М.А.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина Андрія Анатолійовича, стягувач: ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року АТ «Ідея Банк» звернувся в Дарницький районний суд м. Києва зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина А.А., за участю стягувача ОСОБА_1 , в якій просив визнати дії приватного виконавця Турчина А.А. неправомірними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64988328 від 29.03.2021 про стягнення з АТ «Ідея Банк» 8 400 грн. на користь ОСОБА_1 ; скасувати постанову про стягнення з боржника винагороди від 29.03.2021 в розмірі 840 грн.; скасувати постанову про розмір мінімальних витрат від 29.03.2021 у розмірі 1 000 грн.; скасувати постанову про арешт коштів боржника від 30.03.2021.

Скарга мотивована тим, що 26.03.2021 Дарницьким районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист у справі № 753/11219/20 про стягнення з АТ «Ідея Банк» витрат на правничу допомогу у розмірі 8 400 грн. 29.03.2021 приватним виконавцем Турчиним А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 649988328, а також винесені постанови про стягнення з боржника винагороди у сумі 840 грн. та розміру мінімальних витрат - 1 000 грн. 30.03.2021 винесено постанову про арешт коштів боржника. Скаржник вважає постанову про відкриття виконавчого провадження такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства. У Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність - це територія Автономної республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу. Приватний виконавець Турчин А.А. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва. Боржником у виконавчому провадженні є АТ «Ідея Банк», юридична адреса якого м. Львів, вул. Валова, 11. Отже місце реєстрації боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Турчин А.А. здійснює діяльність. Таким чином виконавчий документ приватним виконавцем прийнято до виконання не за місцем реєстрації юридичної особи та мав бути повернутий стягувачу. Крім того, у постанові про відкриття виконавчого провадження невірно зазначено назву юридичної особи. У зв`язку із зазначеним, оскільки постанови про стягнення основної винагороди, розміру мінімальних витрат та про арешт коштів боржника є похідними від постанови про відкриття виконавчого провадження, вони також підлягають скасуванню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2021 головуючим суддею визначено Заставенко М.О.

Ухвалою судді від 20.04.2021 року відкрито провадження за вказаною скаргою та призначено її до розгляду у судове засідання на 27.05.2021.

Представник АТ «Ідея Банк» у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення повідомлення та ухвали на офіційну електронну адресу банку, про причини неявки суду не повідомив.

Інші учасники процесу у судове засідання також не прибули, про час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином.

Приватний виконавець направив до суду відзив на скаргу, в якому просив у задоволенні її вимог відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Турчиним А.А., розглянуто заяву стягувача про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 753/11219/20, виданого 26.03.2021 Дарницьким районним судом м. Києва та винесено постанову, якою відкрито виконавче провадження № 64988328 з виконання вищевказаного виконавчого листа, яким стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 8 400 грн. Зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

29.03.2021 приватним виконавцем також винесені постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 1 000 грн. та постанова про стягнення з боржника основної винагороди.

Відповідно до інформації з офіційного сайту ПАТ «Ідея Банк», у боржника знаходяться відділення у місті Києві.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 4 Закону у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Пунктом 1 ч.4 ст.4 Закону визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

Отже, приватний виконавець, отримавши виконавчий лист та вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження, перевіряє, зокрема, його відповідність вимогам статті 4 Закону і у разі відсутності будь-якої із цих вимог може повернути виконавчий лист стягувачу.

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Згідно вищевказаної правової норми передбачена можливість приймати до виконання виконавчі документи, в тому числі, за місцезнаходженням майна боржника, яке може бути відмінним від фактичного місцезнаходження боржника-юридичної особи.

Згідно до ст. 93 ЦК України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Статтею 95 ЦК України визначено, що 1) філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій; 3) філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

У зв`язку із наведеним, суд приходить до висновку про безпідставність поданої скарги щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Щодо скасування постанов про стягнення основної винагороди, розміру мінімальних витрат та про арешт коштів, то суд також вважає відмовити у задоволенні цих вимог.

Згідно ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, скарга не підлягає задоволенню.

З викладеного, керуючись ст.ст. 260-261, 451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Акціонерного товариства «Ідея Банк» на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина Андрія Анатолійовича, стягувач: ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5, п. 15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: М.О. Заставенко