Справа № 131/444/21
Провадження № 2-з/131/4/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2021м. Іллінці

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Балтак Д.О., розглянувши у письмовому порядку без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчих провадженях

встановив:

До Іллінецького районного суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів на підставі виконавчих листів № 129/869/20 виданих Іллінецьким районним судом Вінницької області на підставі рішення від 21.08.2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку, до розгляду справи по суті.

Обґрунтовуючи зазначену заяву заявник вказує на те, що аліменти, які відраховуються із його грошового забезпечення на підставі зазначених виконавчих документів для утримання його доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі - 2000,00 грн та для утримання колишньої дружини ОСОБА_2 у сумі 1000,00 грн. до досягнення донькою трирічного віку, оскільки його матеріальне становище не дає можливості йому сплачувати аліменти в вище зазначених сумах, та продовження виконання зазначеного рішення може суттєво ускладнити ефективний захист його права на зменшення розміру сплачуваних на утримання дитини та колишньої дружини аліментів, тому у разі невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення суду у разі задоволення позову стане неможливе.

Дослідивши матеріали вказаної заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви місцевий загальний суд дійшов висновку, що у задоволені зазначеної заяви слід відмовити із наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень. Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Положеннями частин 2 та 3 статті 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості потрібні для забезпечення позову; забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У відповідності частини 1 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Положеннями пункту 6 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

В свою чергу, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення шляхом зупинення стягнення у виконавчих провадженях, заявником у судовому порядку не оскаржуються виконавчі документи на підставі яких проводиться стягнення аліментів на утримання його доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та колишньої дружини ОСОБА_2 року народження, а саме: виконавчі листи № 129/869/20 видані на підставі рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 21.08.2018 р.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що викладені у заяві про забезпечення позову до його пред`явлення шляхом зупинення стягнення у виконавчих провадженнях, заходи забезпечення не можуть бути застосовані, оскільки їх застосування ставиться у залежність від наявності факту оскарження боржником у судовому порядку виконавчого документу. В свою чергу відсутність обставин зазначеного оскарження унеможливлює застосування місцевим загальним судом такого виду забезпечення позову, як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа.

Крім того, суд зауважує, що зупинення стягнення у виконавчих провадженнях, призводить до зупинення виконання судового рішення, яке є обов`язковим до виконання в силу положень статті 129 Конституції України та статті 18 ЦПК України, що є неприпустимим. При цьому, як зазначено в пункті 2 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Відповідно до згідно абзацу 3 пункту 4 даної постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 р. у справі № 211/129/18-ц (провадження № 61-45969 св18). Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З даного приводу, суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. З урахуванням наведеного застосування такого виду забезпечення позову, як зупинення стягнення у виконавчому провадженні у даному випадку безумовно вплине на законні права та інтереси доньки заявника неповнолітньої ОСОБА_4 , в частині реалізації права останньої на отримання належного розміру аліментів, що є не припустимим в силу приписів статті 8 Закону України „Про охорону дитинства від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ.

Враховуючи те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях заявника і при цьому ним не обґрунтована належним чином щодо вжиття заходів до забезпечення позову, не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу в підтвердження фактів імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в майбутньому в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зазначена заява про забезпечення позову є передчасною, реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову на даний час не вбачається, а викладені у заяві обставини, на які посилається заявник потребують ретельної перевірки із оцінкою наданих ним же доказів у судовому засіданні в сукупності із поясненнями та доказами інших учасників справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у спосіб, про який зазначає заявник. Інших обставин, які б вбачались з матеріалів заяви та надавали обґрунтовані підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову, які були б передбачені нормами ЦПК та не суперечили їм, заявник не зазначив.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 263 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову суд

ухвалив:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчих провадженнях до пред`явлення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання даної ухвали через Іллінецький районний суд Вінницької області.

Суддя: