Провадження № 2/522/5075/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бондар В.Я.

за участі секретаря судового засідання Бойко А.В.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «АСК Інго Україна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.06.2017 року ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Yamaha YZF-R6L не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не вжив заходів щодо зупинки транспортного засобу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Honda Civic під керуванням ОСОБА_1 . Діями ОСОБА_2 позивачці завдано шкоди у розмірі 21 385, 15 грн. Для здійснення ремонту авто необхідно 45 555,91 грн. Страхова компанія Інго Україна відшкодувала позивачу 19 545,60 грн. Різниця складає 26 010,31 грн. Вартість проведення експертиза коштує 790 грн. Вартість штраф майданчику становить 3 698 грн. ОСОБА_2 обіцяв відшкодувати різницю, втім так і не оплатив, мирним шляхом вирішити питання відмовився. Моральну шкоду оцінює у розмірі 10 000 грн. та відзначає, що моральна шкода спричинена важкими діями відповідача, втратою нормальних життєвих зв`язків, стосунків з оточуючими людьми.

Ухвалою суду від 09.09.2019 року цивільну справу передано за підсудністю до Ренійського районного суду Одеської області.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник позивача ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 16.01.2020 року апеляційну скаргу було задоволено, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Справа повернулася до Приморського районного суду м. Одеси та ухвалою від 25.02.2020 року позов ОСОБА_1 було залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову.

Після усунення недоліків позову, ухвалою від 06.03.2020 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 06.04.2020 року.

У підготовчому засіданні 06.04.2020 року розгляд справи було відкладено на 27.04.2020 року, у зв`язку з відсутністю доказів сповіщення відповідача.

У підготовчому засіданні 27.04.2020 року було задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 23.06.2020 року.

У зв`язку з перебуванням судді Бондаря В.Я. 23.06.2020 року у відпустці підготовче засідання не відбулося, наступне засідання призначене на 09.07.2020 року.

У підготовчому засіданні 09.07.2020 року представник відповідача ОСОБА_4 подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування відзиву вказано, що вина відповідача, що підлягає доказування не доказана, ОСОБА_2 вказує, що ДТП вчинено саме з вини позивача. Пошкоджений транспортний засіб належить ОСОБА_5 , розрахунок вартості відновлювального ремонту складений не правильно і вже після визначення суми виплати страховиком, а експертизу сплачено ОСОБА_6 . Сплата штраф майданчику не стосується справи, адже акт огляду та тимчасового затримання складений відповідно до ст.265-2, ч.3 ст.122 КУпАП щодо транспортного засобу Мерседес, власником якого є ОСОБА_7 . Розмір страхової суми достатній для відшкодування шкоди позивача, втім зі страховою компанією було погоджено сплачену суму відшкодування, а стягнення коштів з відповідача суперечить меті інституту страхування. Моральна шкода, а саме конкретні обставини її заподіяння не наведені, докази завдання моральної шкоди відсутні.

В результаті проведених дій, у підготовчому засіданні 09.07.2020 року було закрито підготовче засідання, розгляд справи по суті призначено на 06.08.2020 року.

До суду 27.07.2020 року надійшла відповідь на відзиві, згідно якої представник позивача Тимофієв І.В. відзначає, що ОСОБА_2 визнано винним постановою Приморського районного суду м. Одеси від18.01.2019 року.

У судовому засіданні 06.08.2020 року залучено до участі у справі співвідповідача ПрАТ «АСК Інго Україна», оголошено перерву до 08.09.2020 року.

У судовому засіданні 08.09.2020 року задоволено клопотання представника ПрАТ «АСК «Інго» Андреєвої І.В. про розгляд справи спочатку, підготовче засідання призначене на 03.11.2020 року.

В результаті проведених підготовчих дій за участі співвідповідача, у підготовчому засіданні 03.11.2020 року було закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 01.12.2020 року.

У судовому засіданні 01.12.2020 року було задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що її представник захворів, наступне засідання призначено на 02.02.2021 року.

У судове засідання 02.02.2021 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без його участі, просив закрити провадження в частині стягнення моральної шкоди, у зв`язку з відмовою від частини позовних вимог про стягнення моральної шкоди, іншу частину позовних вимог підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_4 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечувала проти стягнення коштів з відповідача, вказала, що фінансова відповідальність має бути покладена на ПрАТ «АСК «Інго Україна». Також просила стягнути з ПрАТ «АСК «Інго Україна» витрати ОСОБА_2 за правову допомогу.

Від представника ПрАТ «АСК «Інго Україна» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з участю представника у розгляді кримінальної справи, що призначена на 02.02.2021 року у Овідіопольськом районному суду Одеської області.

Подане клопотання не підлягає задоволенню, адже ПрАТ «АСК «Інго Україна» не надало суду доказів неможливості забезпечити явку у судове засідання іншого представника, за час розгляду справи відзив товариство не подало.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.. 124 КУпАП, за обставина скоєння 12.06.2017 року дорожньо-транспортної пригоди як водія транспортного засобу Yamaha YZF-R6L номерний знак НОМЕР_1 , в результаті чого механічні пошкодження отримав автомобіль Honda Civic номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Постанова Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.2019 року, залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 12.03.2019 року, в якій зазначено, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення ним вимог п.п. 12.1, 12.3 ПДР України.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.

Відповідно до звіту №08-014 спеціаліста-автотоварознавця ФОП ОСОБА_8 про оцінку вартості матеріальних збитків, спричинених в результаті пошкодження автомобіля Honda Civic н/з НОМЕР_2 , вартість таких збитків с врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля складає 21385,15 грн.

Вартість проведення спеціалістом-автотоварознавцем ФОП ОСОБА_8 оцінки матеріальних збитків, спричинених в результаті пошкодження автомобіля Honda Civic н/з НОМЕР_2 , складає 790 грн., які сплачені позивачем по квитанції №0.0.835509145.1 від 24.08.2017 року.

Відповідно до страхового акту №1879808 від 14.02.2019 року СК «ІНГО Україна» щодо застрахованої особи ОСОБА_2 транспортний засіб Yamaha YZF-R6L номерний знак НОМЕР_1 , сума відшкодування збитків складає 19545,60 грн.

Позивач посилається на те, що страховою компанією, відповідно до вказаного страхового акту їй була відшкодована сума в розмірі 19545,60 грн.

Крім того, згідно рахунку №АСТ0002083 від 04.06.2019 року ТОВ «Фортуна Груп ЛТД» вартість ремонту автомобіля Хонда н/з НОМЕР_2 , складає 45555,91 грн.

В зв`язку з цим, з врахуванням сплаченої страховою компанією суми відшкодування, різниця у виплатах складає 26010,31 грн., які позивач просить стягнути з винної особи на її користь.

Крім того, відповідно до квитанції №19001407-1 від 27.06.2017 року за тимчасове зберігання автомобіля Хонда н/з НОМЕР_2 сплачено 1020,00 грн., а відповідно до квитанції №19001522-1 від 27.06.2017 року за евакуацію автомобіля Хонда н/з НОМЕР_2 сплачено 1800,00 грн.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 15 жовтня 2020 року по справі № 755/7666/19, відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за особою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного виплаває, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права.

Також, відповідно до правої позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року по справі №359/2309/17, згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Вартість матеріальних збитків позивача визначена в звіті №08-014 спеціаліста-автотоварознавця ФОП ОСОБА_8 від 23.08.2017 року про оцінку вартості матеріальних збитків, спричинених в результаті пошкодження автомобіля Honda Civic н/з НОМЕР_2 , яка з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля складає 21385,15 грн.

Однак, відповідно до наданого позивачем рахунок №АСТ0002083 від 04.06.2019 року ТОВ «Фортуна Груп ЛТД», вартість відновлювального ремонту автомобіля Хонда н/з НОМЕР_2 , складає 45555,91 грн., що суд вважає належним доказом суми збитків, які заподіяні позивачеві.

За загальним правилом, згідно з положеннями ст.1192 ЦК з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особі, яка завдала цю шкоду і застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема:

межами ліміту відповідальності (п.22.1 ст.22);

вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст.29);

відповідно до пп.32.4, 32.7 ст.32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке перебувало у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП;

шкодою, пов`язаною із втратою товарного вигляду транспортного засобу;

згідно з п.12.1 ст.12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положеннями п.22.1 ст.22 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Отже, виконання обов`язку щодо відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи положення п.9.2 ст. 9 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на час визначення дійсної суми відновлювального ремонту автомобіля), розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відтак, оскільки, страхова сума в розмірі 50000 грн. мала повністю покрити вартість відновлювального ремонту автомобіля Хонда н/з НОМЕР_2 у сумі 45555,91 грн. виконання обов`язку щодо відшкодування шкоди ОСОБА_2 , який застрахув свою цивільну відповідальність, покладено на страховика винної особи Приватного акціонерного товариства «АСК Інго Україна».

Оскільки суду надані докази відшкодування позивачеві страховою компанією витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу на суму 19545,60 грн., то суд доходить висновку про обгрунтованість вимог позивача в частині стягнення на її користь суми різниці між реальними збитками і сумою страхового відшкодування в розмірі 26010,31 грн. які стягує з Приватного акціонерного товариства «АСК Інго Україна».

Суд критично оцінює надані позивачем докази понесення додаткових витрат, так як з наданих доказів не вбачається, що ці витрати пов`язані з предметом спору по цій справі.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статей 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95).

Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

На підтвердження наявності витрат на професійну правничу допомогу, позивач надає необхідні докази, які підтверджують оплату 29.08.2019 року позивачем витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Тимофієвим І.В. в сумі 15000 грн.

За таких обставин, суд вважає вимоги про стягнення судових витрат на отримання професійної правничої допомоги обгрунтованими, а тому задовольняє їх, стягуючи ці кошти на користь позивача з Приватного акціонерного товариства «АСК Інго Україна».

Щодо стягнення судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, він має бути стягнутий пропорційно до задоволених позовних вимог. При зверненні до суду ОСОБА_1 сплатила 768,40 грн. судового збору тобто мінімальну передбачену суму судового збору, а отже сума судового збору, яка підлягає стягненню на її користь з відповідача страхової компанії складає 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «АСК Інго Україна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (, адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) майнову шкоду (збитки, спричинені пошкодженням автомобіля) у розмірі 26010 (двадцять шість тисяч десять) гривень 31 коп.; витрати на оплату професійної правничої допомоги у сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп.; витрати на оплату судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог до ОСОБА_2 - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 11.02.2021 року.

Суддя: В.Я. Бондар