Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1038/21

Провадження № 2/126/546/2021

"29" листопада 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О.Г.,

секретар Кучанська В.М.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом до ОСОБА_2 , в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на корись відповідачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини його заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку щомісячно, на 1/6 частини його заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку щомісячно.

Позов мотивовано тим, що рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 01.02.2017 між ним та ОСОБА_2 розірвано шлюб зареєстрований 06.03.2013 у виконкомі Флоринської сільської ради Бершадського району, актовий запис № 3. За час спільного проживання у даному шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ), який на даний час проживає із відповідачем. Ще до розірвання шлюбу відповідач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів та рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 24.11.2016 у справі № 126/2550/16-ц вирішено стягувати з нього на користь відповідача аліменти щомісячно на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

З моменту винесення вказаного рішення суду він регулярно сплачував аліменти, оскільки був працевлаштований, однак протягом останнього року його матеріальний стан погіршився. На даний час він не має постійного джерела доходу так як, через розповсюдження інфекційної хвороби «СОVID-19», втратив роботу за кордоном. В зв`язку із викладеним перебуває на обліку в Бершадській районній філії Вінницького обласного центру зайнятості та заробляє на життя тимчасовими неофіційними заробітками.

Окрім того, 15.02.2019 між ним та ОСОБА_5 вдруге було укладено шлюб. Від шлюбу із ОСОБА_5 у них народилося троє дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Сім`я перебуває на обліку в відділі держаних соціальних допомог № 2 м. Бершадь як багатодітна.

Із народженням доньки ОСОБА_8 у їхній сім`ї з`явилися додаткові витрати пов`язані із забезпеченням її належного догляду та утримання. Рівнозначний обсяг матеріального забезпечення є необхідними для забезпечення відповідного рівня життя і двох їхніх неповнолітніх синів, які перебувають на його утриманні. При цьому дружина, ОСОБА_5 , на даний час ніде не працює, оскільки доглядає за малолітньою донькою.

З урахуванням ускладнення матеріального стану, пов`язаного із втратою роботи, виплата аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, що становить в середньому 2200 гривень, ставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки становить майже половину його доходу, та позбавляє можливості забезпечувати належний рівень утримання трьох інших дітей.

Внаслідок ускладнення матеріального становища, він не в змозі вчасно та у встановленому розмірі сплачувати призначені аліменти.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заявлений позов із викладених в ньому підстав, вважає, що оскільки має на утриманні крім сина ОСОБА_3 ще троє дітей, не має постійної роботи, це є вагомими підставами для зменшення розміру аліментів.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 щодо позову заперечила, вважає його таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що позивач не надав доказів погіршення його матеріального стану з моменту стягнення з нього аліментів. Сам по собі факт народження дитини від іншого шлюбу не впливає на матеріальне становище платника аліментів. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

На підставі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дані положення закону також враховані в роз`ясненнях Верховного Суду України, що викладені в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Судом встановлено, що рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 01.02.2017 шлюб зареєстрований 06.03.2013 у виконкомі Флоринської сільської ради Бершадського району, актовий запис № 3 між позивачем та ОСОБА_2 розірвано.

Від даного шлюбу у сторін народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є та записаний відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , актовий запис № 22.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 24.11.2016 у справі № 126/2550/16-ц вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь відповідача аліменти щомісячно на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

15.02.2019 між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вдруге було укладено шлюб. Від шлюбу із ОСОБА_5 у них народилося троє дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ), син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 ) та донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 ) що також підтверджується довідкою про склад сім`ї виданою 21.04.2021 року Флоринським старостинським округом за № 776 від 21.04.2021 року.

Сім`я позивача перебуває на обліку в відділі держаних соціальних допомог № 2 м. Бершадь як багатодітна, що підтверджується довідкою виданою Управлінням соціального захисту населення за № 02/420 від 29.04.2021року.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів ;

- доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При стягненні аліментів з відповідача на підставі судового рішення від 24.11.2016 року судом було враховано положення ст.182 СК України в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин та обставини, на які покликається позивач в своєму позові.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач має нормальний стан здоров`я, так як в нього відсутні хронічні захворювання, які можуть бути перешкодою для його працевлаштування, він є працездатною особою. Його матеріальний стан, навіть з відрахуванням аліментів, є задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє від обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов`язання щодо сплати аліментів в розмірі, визначеному судом.

Твердження позивача про те, що на даний час в нього виникла заборгованість зі сплати аліментів, оскільки він вдруге одружився та в нього на утриманні крім сина ОСОБА_3 перебуває ще троє дітей не можуть бути підставою зменшення розміру аліментів, який визначено рішенням суду в мінімальному розмірі, оскільки на час ухвалення рішення від 24.11.2016 року про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 було взято до уваги, що в позивача є двоє старших дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сам по собі факт народження доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від іншого шлюбу не впливає на матеріальне становище платника аліментів.

При цьому суд враховує висновок Верхового Суду, викладений у постанові від 16.09.2020 року по справі № 565/2071/19, де зазначено, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Отже, звертаючись з позовом до суду, позивач фактично не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення мінімального розміру аліментів, як і не надав доказів про погіршення його матеріального стану та покращення матеріального становища, сімейного стану одержувача аліментів.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

На виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не довів суду, що його матеріальний або сімейний стан змінилися настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду або ж зміни способу їх стягнення.

На підставі викладеного та враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього значно змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом або ж через стан здоров`я він не здатен сплачувати аліменти на утримання дитини, в розмірі визначеному судовим рішенням, підстав для зменшення розміру аліментів не встановлено.

З огляду на зазначене, вимоги позивача є необґрунтованими, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь