Справа № 643/9566/18
Провадження № 4-с/643/85/21
УХВАЛА

07.06.2021 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши

скаргу ОСОБА_1

на дії Державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Соляник Вікторії Сергіївни,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Московського районного суду м. Харкова зі скаргою на дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Соляник Вікторії Сергіївни, в якій вона просить суд:

-поновити строки на подання скарги;

-визнати дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Соляник Вікторії Сергіївни протиправними;

-скасувати постанову від 30.04.2021 року про арешт коштів (майна) ОСОБА_1 , з наданням права на оскарження в установлений законом строк, а копії судового № 643/9566/18 від 21.11.2019 року, та копію позову з доданими до нього документами, а також постанову від 30.04.2021 року надіслати їй за адресою: АДРЕСА_1 ;

-скасувати постанову державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Соляник Вікторії Сергіївни від 30.04.2021 року про арешт на грошові кошти ОСОБА_2 , які надходять з соціального фонду, а також зняти арешт на кошти (майно) ОСОБА_3 , скасувати суму боргу та закрити провадження у зв`язку із смертю боржника;

-зобов`язати державного виконавця Соляник В.С. винести постанову про зняття арешту на кошти (майно) ОСОБА_1 за рахунками для виплати заробітної плати та зняти арешт на кошти, що є власністю банків (кредити) та надіслати негайно постанову до усіх банківських устав, а у випадку відмови усунути усі недоліки у постанові від 30.04.2021 року з наданням терміну на оскарження.

Дослідивши подану скаргу та додані до неї документи на предмет наявності підстав для прийняття її до розгляду, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

У постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 713/1972/20 зазначено, що вказані процесуальні правовідносини регулюються розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», який встановлює окремий процесуальний режим розгляду відповідних справ. А тому до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі на дії виконавця, застосовуються загальні положення позовного провадження, у тому числі, залишення скарги без руху, якщо є для цього підстави.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Проте, подана скарга не містить повного найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача, його місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб),

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Проте, скаржником не додано копій скарги та доданих до неї документів відповідно до кількості учасників судового процесу (стягувача та державного виконавця).

Частиною 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак заявником не надано оскаржуваних постанов державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Соляник Вікторії Сергіївни від 30.04.2021 року, які є предметом розгляду у даній скарзі.

При цьому, суд звертає увагу скаржника на те, що він як сторона виконавчого провадження, відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» має право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, а також має право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження.

За таких обставин, враховуючи приписи ч. ч. 1, 2 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне залишити подану скаргу без руху.

Керуючись ст. ст. 185, 447, 450 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 - залишити без руху.

2. Встановити скаржнику строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

3. Встановити скаржнику спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- відомостей із зазначенням стягувача (найменування юридичної особи або прізвища, ім`я, по-батькові фізичної особи) та його адреси;

- копії скарги та копії всіх документів, що додаються до неї, для стягувача та державного виконавця;

- копії оскаржуваних постанов державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Соляник Вікторії Сергіївни від 30.04.2021 року.

4. Роз`яснити, якщо скаржник не усуне недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.

5. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання. Дана ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя Н.В. Новіченко