Житомирський апеляційний суд
Справа №285/20/21 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Категорія 29 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №285/20/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ,

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 27 травня 2021 року суддею Коцюбою О.М. у м. Новоград-Волинському,

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд до ОСОБА_2 із позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 13 січня 2016 року та 31 січня 2016 року між ним та відповідачем укладено договір позики у вигляді розписок, за якими він надав останньому у борг 15000 доларів США та 14800 доларів США відповідно з терміном повернення до 31 грудня 2017 року. Посилаючись на не повернення боргу відповідачем, просив стягнути з останнього на свою користь 29800 доларів США основного боргу, 3 % річних за весь час прострочення, тобто за період з 31 грудня 2017 року по 22 грудня 2020 року у розмірі 3480 дол. США та судові витрати.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14800 доларів США основного боргу та 3 % річних у розмірі 1728 доларів США. Також стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 4134 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 8442 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15000 доларів США основного боргу та 3% річних в сумі 1762 доларів США та ухвалити нове - про задоволення позову у цій частині, в решті рішення суду залишити без змін, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6288 грн судового збору і 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На його думку, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за розпискою від 13.01.2016 виключно на підставі пояснень відповідача, які є голослівними та необґрунтовані належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами. Такий висновок суду є помилковим, оскільки розписки від 13.01.2016 та 31.01.2016 не стосуються одного і того ж боргу, у розписці від 31.01.2016 відсутнє посилання на розписку від 13.01.2016. Факт направлення вимоги про повернення позики за розпискою від 31.01.2016 не спростовує наявність боргу за двома розписками. Окрім того, вказав, що при досліджені розписок у судовому засіданні, сумнівів вони не викликали. Також, просив здійснити перерозподіл судових витрат, стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 4192грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 8558 грн та стягнути судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції на сплату судового збору в сумі 6288 грн та витрати на правничу допомогу в сум 8000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив залишити її без задоволення, посилаючись на її безпідставність. Вказав, що розпискою від 31.01.2016 він підтвердив раніше існуючий борг перед позивачем. Під час розгляду спору, суд першої інстанції обґрунтовано врахував вимогу позивача від 09.02.2018, у якій останній просив його повернути борг за розпискою від 31.01.2016 в сумі 14800 доларів США без посилання на наявність інших боргових зобов`язань. Також вказав, що ним до правоохоронних органів подана заява про вчинення ОСОБА_1 відносно нього шахрайських дій, за якою відкрито кримінальне провадження і проводиться досудове розслідування. Вважає, що внаслідок шахрайських дій у позивача наявні дві його розписки: одна від 13.01.2016 на 15000 доларів США, друга від 31.01.2016 на 14800 доларів США. Проте, це один і той же борг, який станом на 31.01.2016 становив14800 доларів США з урахуванням повернутих ним 200 доларів США. Позивач мав знищити розписку від 13.01.2016, проте цього не зробив та безпідставно вимагає з нього неіснуючий борг. Також звернув увагу, що розписка від 31.01.2016 містить посилання на свідків, але не підтверджує факту передачі грошей. Жодних свідків при цьому не було, грошових коштів ОСОБА_1 йому не передавав, а вказаною розпискою він ( ОСОБА_2 ) визнав новий розмір заборгованості перед позивачем за минулі роки.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони та інші учасники в судове засідання не з`явились.

Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача, апеляційну скаргу підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання 10.11.2021 та 02.12.2021 не з`явився, подав заяви про відкладення. Проте, належних доказів поважності причин неявки він не надав (перебування на стаціонарному лікуванні або лікарняному у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю), а тому такі причини визнані неповажними.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції розглянув справу у відсутність сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.01.2016 ОСОБА_2 написано розписку про те, що ним взято в борг у ОСОБА_1 15000 дол. США на строк до 31.12.2017 (а.с. 15).

У подальшому 31.01.2016 ОСОБА_2 склав розписку про те, що ним взято в борг у ОСОБА_1 14800 дол. США на строк до 31.12.2017 (а.с. 16).

Вказані оригінали розписок досліджені судом першої інстанції в судовому засіданні 11.05.2021.

Також судом встановлено, що 09.02.2018 позивач надіслав ОСОБА_2 вимогу про повернення боргу та просив повернути борг у розмірі 14800 дол. США за розпискою від 31.01.2016 (а.с. 17).

Відповідач надав суду копії розписок про повернення частини боргу ОСОБА_1 (а.с. 48-50).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що надіслана ОСОБА_1 ОСОБА_2 вимога від 09.02.2018 про повернення боргу у розмірі 14800 дол. США за розпискою від 31.01.2016 узгоджується із поясненнями відповідача про те, що розписки на суму 15000 дол. США та 14800дол. США стосуються одного й того ж боргу. Тому, суд стягнув з відповідача на користь позивача борг в сумі 14800 доларів США. Також, враховуючи, що строк виконання зобов`язання за розпискою від 31.01.2016 настав 31.01.2017, суд на підставі ст.ст. 625, 1049 ЦК України, стягнув з відповідача 3% річних в сумі 1728 дол. США.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову з огляду на наступне.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постановах від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та від 18 січня 2017 року у справі № 6-2789цс16.

У постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 Верховний Суд України зауважив, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Таким вимогам надані позивачем розписки від 13.01.2016 та від 31.01.2016 відповідають.

Розписка - це документ, який підтверджує передачу й одержання грошей, матеріальних цінностей, документів тощо від установи чи приватної особи

Під час розгляду справи встановлено, що боргові документи (оригінали розписок) знаходяться у позивача. Такий факт підтверджує невиконання відповідачем (боржником) своїх зобов`язань по поверненню позики за обома розписками.

Наявність у позивача розписок від 13.01.2016 та від 31.01.2016, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні, без зазначення на них про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргові зобов`язання не виконані. Зазначене відповідає правовій позиції висловленої Верховним Судом у справі №154/3443/18 у постанові від 12 листопада 2020 року.

Посилання ОСОБА_2 на ту обставину, що розпискою від 31.01.2016 він підтвердив раніше існуючий борг перед позивачем, не підтверджені належними та допустимими доказами. Факт направлення вимоги про повернення позики за розпискою від 31.01.2016 не спростовує наявність боргу за обома розписками.

Звернення відповідача до правоохоронних органів 05.08.2021, тобто після пред`явлення позову до суду, про вчинення ОСОБА_1 відносно нього шахрайських дій, не може бути достатнім доказом підтвердження таких обставин.

Зазначення у розписці від 31.01.2016 свідків, не спростовує факт її написання відповідачем, а сама по собі розписка підтверджує факт передачі грошей. Тому, аргументи відзиву на апеляційну скаргу про відсутність свідків при передачі грошей не спростовують доводів апеляційної скарги про наявність невиконаного зобов`язання.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову слід скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15000 доларів США основного боргу за договором позики від 13.01.2016, три проценти річних в розмірі 1762 долари США та понесені позивачем і підтверджені ним судові витрати в сумі 12753,10 грн (4195,10 грн судовий збір та 8558 грн правнича допомога).

Також, стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 14288 грн (6288 грн судовий збір та 8000 грн правнича допомога).

У решті рішення суду не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2021 року у частині відмови у задоволенні позову скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15000 доларів США основного боргу за договором позики від 13 січня 2016 року, три проценти річних в розмірі 1762 долари США, судові витрати в сумі 12753,10 грн. У решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 14288 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 07 грудня 2021 року.