Справа № 682/360/21
Провадження № 2/682/330/2021
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2021 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі: головуючого судді Шевчука В.В., за участю секретаря судового засідання Мелашенко О.В., позивача ОСОБА_1 , захисника Жилюка О.В., відповідача ОСОБА_2 , захисника Маринюка С.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Славутського міського нотаріального округу Шкапій В.Я., про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, усунення від спадкування,
16.02.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Славутського міського нотаріального округу Шкапій В.Я., про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, усунення від спадкування.
В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , з яким ОСОБА_1 проживала однією сім`єю як подружжя без реєстрації шлюбу з травня 2012 року по день його смерті. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається із будинку із надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 . За час спільного проживання з ОСОБА_4 вони піклувалися один про одного, проживали однією сім`єю в його будинку, мали єдиний сімейний бюджет, вели спільне господарство, у зв`язку із чим позивач вважає, що на підставі ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом. Після смерті ОСОБА_4 позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки із заявами про спадкування звернулися діти померлого, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є спадкоємцями першої черги спадкування. Позивач вказує, що ОСОБА_4 останні роки свого життя тяжко хворів, був лежачим та потребував стороннього догляду. Відповідачі по справі, знаючи про тяжке захворювання батька, не цікавились його станом здоров`я, не відвідували його, не надавали ніякої допомоги, не доглядали за ним. Позивач вважає, що підставою для задоволення позову є невиконання відповідачами дій, обумовлених побутовими потребами спадкодавця створити спокійні умови для проживання, хворого, який потребував такої допомоги та перебував у безпорадному стані, проявити свою турботу за умов, що спадкоємці дійсно турбуються про життя й здоров`я спадкодавця.
ОСОБА_1 в судовому засіданні повідомила, що з 2012 року проживала разом із ОСОБА_4 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет. У 2015-2016 роках (точної дати позивач не пам`ятає) вона з ОСОБА_4 мали намір узаконити свої стосунки, подали заяву до РАЦСу та визначили день весілля, однак в той час ОСОБА_4 поїхав на заробітки, тому вони шлюб не уклали. В 2019 році у ОСОБА_4 було виявлено серйозне онкологічне захворювання, у зв`язку із чим останній потребував постійного догляду та дороговартісного лікування, в тому числі операції. Лікування ОСОБА_4 відбувалося за їх спільні кошти, оскільки останній отримував пенсію, розмір якої був недостатнім для необхідного забезпечення проживання та лікування ОСОБА_4 . Останній місяці життя ОСОБА_4 дуже погано себе почував, був лежачим та не міг себе обслуговувати, у зв`язку із чим потребував сторонньої допомоги, яку постійно надавала ОСОБА_1 . До ОСОБА_4 час від часу навідувалися онучка та прийомна донька. Рідні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з батьком не спілкувались, не цікавились його життям та здоров`ям. З 2019 року, з часу, коли стан ОСОБА_4 раптово погіршився, останній не просив у дітей допомоги. Вона зверталась до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових справи після смерті ОСОБА_4 , одна їй в усній формі було відмолено, оскільки наявні спадкоємці першої черги спадкування.
Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримав з викладених у ньому підстав. Вказав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 2012 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, разом проживали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. У зв`язку із тяжкою хворобою ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані та потребував стороннього догляду, який систематично надавала ОСОБА_1 . Відповідачі, рідні діти спадкодавця, жодної допомоги не надавали, знаючи про тяжку хворобу батька, та ним не цікавились, умисно ухилялись від надання допомоги.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні частково заперечувала проти задоволення позову. Підтвердила та визнала факт, що ОСОБА_1 з 2012 року дійсно проживала із її батьком ОСОБА_4 однією сім`єю. Відповідач повідомила, що мала з батьком хороші стосунки, але після того як ОСОБА_4 почав жити із ОСОБА_1 , стосунки між ними погіршились. Вона знала, що батько хворів, однак про те, що останні місяці життя ОСОБА_4 був лежачим та потребував сторонньої допомоги, вона не знала. Про операцію, проведену у 2020 році, відповідач знала. Після операції розмовляла із батьком по телефону, однак допомоги у доньки він не просив і про суттєве погіршення свого стану не повідомляв.
Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що не заперечують факт спільного проживання позивача із ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу. Щодо інших позовних вимог представник відповідача зауважив, що фактично ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані останній місяць до смерті, а до цього міг забезпечити свою життєдіяльність самостійно. Крім того, хоча ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували в напружених стосунках, ні він, ні ОСОБА_1 не звертались до відповідачки із проханням про допомогу, натомість ОСОБА_1 просила допомоги в зовсім сторонніх людей. Тому у задоволенні позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_1 права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги спадкування та усунення відповідачів від права на спадкування представник відповідача просив відмовити.
В судовому засіданні у якості свідків були допитані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Так, ОСОБА_6 , сусідка ОСОБА_1 , повідомила, що більше 8 років ОСОБА_1 проживала разом із померлий ОСОБА_4 . Їй відомо, що ОСОБА_1 доглядала за будинком, робила ремонт, значна кількість робіт були проведенні особисто ОСОБА_1 . Через тяжке онкологічне захворювання ОСОБА_4 останні місяці життя вкрай погано себе почував та не міг обходитися без сторонньої допомоги, які надавала ОСОБА_1 . ОСОБА_2 вона не бачила близько 8 років, до будинку батька вона не приїжджала, а місцезнаходження ОСОБА_3 їй не відоме.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_1 допомагала та підтримувала ОСОБА_4 , коли той тяжко хворів. Останні три місяці життя ОСОБА_4 взагалі не обходився без сторонньої допомоги та навіть не виходив на вулицю. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батька не навідували та не допомагали йому, а місцезнаходження ОСОБА_3 на даний час нікому не відоме.
ОСОБА_8 , яка є сімейним лікарем, в судовому засіданні повідомила про наступні обставини. Померлий ОСОБА_4 останні 2 роки свого життя тяжко хворів онкологічним захворюванням. Після операції його стан суттєво погіршився, однак через запровадженні карантинні обмеження ОСОБА_4 лікували в амбулаторних умовах. Останні місяці життя ОСОБА_4 лікарем виписувались знеболюючі препарати, а за місяць-два перед смертю померлому виписували морфін. З 2019 року, тобто з того часу, як ОСОБА_4 захворів, він постійно потребував нагляду, оскільки без постійного контролю не приймав самостійно ліки, а останні місяці життя взагалі не обходився без сторонньої допомоги, оскільки був лежачим. Лікар вважає, що останній рік ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані, оскільки не міг забезпечувати свою життєдіяльність та самостійно пересуватись. Додатково ОСОБА_8 вказала, що догляд за ОСОБА_3 постійно здійснювала ОСОБА_1 .
Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
За даними копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Славутським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).
Згідно довідки про склад сім`ї від 31.08.2020 № 6504/26-14, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 6).
Довідками Виконавчого комітету Улашанівьскої сільської ради від 31.08.2020 № 6457/26-14 та № 6721/26-17 від 03.09.2021 підтверджується, що ОСОБА_1 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та вела спільне господарство разом із ОСОБА_4 (а.с. 7, 8, 10).
Як видно із акту квартального комітету № IV від 01 вересня 2020 № 74, за результатами опитування свідків встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 , 1968 р.н. За даною адресою значиться зареєстрованим ОСОБА_3 , 1981 р.н., однак не проживає там з 2015 року. Його місцезнаходження невідоме (а.с. 9).
Згідно акту квартального комітету № IV від 28 липня 2020 року № 64, згідно із яким за вказаною вище адресою проживає ОСОБА_4 , який веде спільне господарство із ОСОБА_1 (а.с. 11).
За даними довідки № 67 від 27.08.2020, ОСОБА_1 доглядала за цивільним чоловіком ОСОБА_4 , з яким прожила 8 років, який за станом здоров`я був лежачим та тяжко зворів (а.с. 12, 13, 14).
Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне.
Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 з травня 2012 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджується зазначеними вище матеріалами справи та показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні і не оспорюють ся відповідачем.
За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про встановлення факту спільного проживання без реєстрації шлюбу.
Щодо вимоги про визнання за ОСОБА_1 права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги спадкування за законом, суд приходить до наступного висновку.
У відповідності до положень ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч. 2 ст. 21 Сімейного кодексу України, встановлюється, що проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без шлюбу не являє собою підставу для виникнення у цих суб`єктів прав, а також обов`язків подружжя. Це означає, що прирівнювати цивільного чоловіка або дружину до спадкоємців першої черги (це діти, а також батьки спадкодавця, чоловік законний) взагалі неможливо, тому вони можуть прийняти спадщину відповідно до п. 1 ст. 1264 ЦК України як спадкоємці 4-тої черги шляхом проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Як зазначає Верховний Суд України у п.21 постанови Пленуму №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст.1261 ЦК України. Разом з тим, ст.1264 ЦК України визначає право особи, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, на спадкування в порядку четвертої черги спадкоємців за законом.
Статтею 1259 ЦК України передбачено, що черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
У даному випадку під поняттям «опікувалася» в контексті ст. 1259 ЦК України потрібно розуміти не здійснення цивільних прав та обов`язків від імені підопічного, а надання особі, яка перебувала у безпорадному стані і потребувала сторонньої допомоги, звичайних фактичних послуг у придбанні продуктів, медикаментів, приготуванні їжі, прибиранні квартири тощо. Тобто можна стверджувати, що «опікувалася» вживається в розумінні «турбувалася», «допомагала».
Надання допомоги спадкодавцеві протягом тривалого часу оціночна категорія та має визначатися судом з огляду на обставини конкретної справи. У будь-якому разі, дії спадкоємця не повинні носити разовий, епізодичний характер і допомога, що надається, має бути систематичною.
Як вказав Верховний суд у справі № 266/2391/16, системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.
Верховний суд наголосив, що підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність таких юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, вітання зі святами тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадній стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.
У зв`язку із тяжкою хворобою (онкологічним захворюванням злоякісним новоутворенням підшлункової залози) ОСОБА_4 не міг належним чином забезпечувати свою життєдіяльність, оскільки останні 3-4 місяці життя не міг сам пересуватись та себе обслуговувати, а за місяць до смерті був прикутим до ліжка. В судовому засіданні встановлено та підтверджено показаннями свідків, що ОСОБА_1 за час тяжкої хвороби спадкодавця ОСОБА_4 постійно та систематично опікувалась спадкодавцем, доглядала за ним, забезпечувала харчуванням та лікуванням, підтримувала під час операції та після лікування у медичному закладі. Оскільки ОСОБА_4 дійсно потребував сторонньої допомоги, яку надавала ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, про наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 права на спадкування разом із спадкоємця першої черги спадкування.
Щодо усунення відповідачів від права на спадкування, судом враховується наступне.
Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Позбавлення особи права спадкувати це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.
Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.
Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.
При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування (Постанова КЦС ВС від 23.12.2020 № 209/4512/14-ц (61-6041св20).
В судовому засіданні не знайшов підтвердження факт навмисного ухилення відповідачів від надання допомоги батькові ОСОБА_4 . Окрім того, як повідомила відповідач ОСОБА_2 , їй не було відомо про те, що батько останні місяці життя був лежачим та потребував сторонньої допомоги, оскільки ні він особисто, ні ОСОБА_1 про це відповідачку не повідомляли та допомоги не просили. Крім того, дані обставини підтвердила позивач, яка вказала, що ОСОБА_4 про допомогу до дітей не звертався.
За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, а саме встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 2012 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також визнати за ОСОБА_1 право на спадкування після смерті ОСОБА_4 у першій черзі за законом зі спадкоємцями першої черги.
Судові витрати підлягають розподілу в прядку ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 1216 1218, 1224, 1251, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст.12, 13, 19, 76-81, 89, 95, 263-265, 354, 356 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 2012 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємицею четвертої черги за законом, право на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 , право на спадкування майна спадкодавця у першій черзі за законом зі спадкоємцями першої черги.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 1513,33 грн. судового збору на користь ОСОБА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.

Повний текст рішення складено 04.06.2021