Справа № 362/1032/21
Провадження № 2/362/1593/21
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2021 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що 26 листопада 2018 року між нею і відповідачем було укладено договір про надання публікаційних послуг № 1596-SW.

Посилаючись на порушення відповідачем пункту 2.2.1. вказаного договору та ч. 2 ст. 627 ЦК України, позивачка просить стягнути з відповідача сплачені нею грошові кошти за вказаним договором в сумі 23 730 гривень 00 копійок відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

26 листопада 2018 року між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_2 укладено договір про надання публікаційних послуг № 1596-SW, відповідно до пункту 2.2.1. якого останній як виконавець зобов`язаний надати послуги в належній якості та у строки, установлені в додатку № 1 (а.с. 18 19).

Відповідно до переліку послуг, визначеному додатком № 1 до вказаного договору, кінцевий період їх надання становив до 27 травня 2019 року (а.с. 20).

Натомість, під час розгляду справи судом встановлено, що у строки встановлені укладеним між сторонами договором відповідач, як виконавець не надав позивачу, як замовнику визначені договором послуги.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує і застосовує наступні норми цивільного законодавства.

Відповідно до норми частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Норма статті 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до норми частини другої статті 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При цьому, норми частини першої статті 611 ЦК України визначають, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Проте, у зв`язку з невиконанням відповідачем, як виконавцем обов`язку з надання послуг позивачу, як замовнику, позивач не заявляє позовних вимог про припинення зобов`язання і/або розірвання укладеного між ними договору.

Визначаючи характер правовідносин, що виникли між сторонами, суд приходить до висновку, що дані правовідносини за своїм змістом і суттю мають ознаки побутового підряду.

Зокрема, відповідно до норм статті 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу; договір побутового підряду є публічним договором; до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Норма пункту 1 абзацу другого частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Однак, як наголошує суд, у зв`язку з невиконанням відповідачем, як виконавцем обов`язку з надання послуг позивачу, як замовнику, позивач не заявляє позовних вимог про розірвання укладеного між ними договору.

Одночасно, суд враховує, що грошові кошти в сумі 23 730 гривень 00 копійок сплачені позивачем за договором про надання публікаційних послуг № 1596-SW від 26 листопада 2018 року, не є завданими збитками і/або майновою (матеріальною) шкодою, оскільки вказані грошові кошти було сплачено позивачем на виконання її обов`язків за відповідним договором.

Оскільки, зазначені грошові кошти не є завданими збитками і/або майновою (матеріальною) шкодою в розумінні положень цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для їх стягнення на підставі норм § 1 глави 82 підрозділу 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України.

Згідно із нормами частин 1 і 2 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність (пункт 5 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до норми частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що позивач не заявляє позовних вимог про розірвання укладеного між сторонами договору, слід зробити висновок, що укладений між сторонами договір про надання публікаційних послуг № 1596-SW від 26 листопада 2018 року є чинним і продовжує діяти.

Таким чином, за умов дійсності укладеного між сторонами договору, у суду відсутні правові підстави для повернення позивачу як замовнику сплаченої нею відповідачу як виконавцю суми грошових коштів за укладеним між ними договором, який є дійсним і чинним.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 611, 629, 651, 865, § 1 глави 82 підрозділу 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду 18 червня 2021 року.