ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/1452/20 Головуючий суддя І інстанції Шевченко С. В.
Провадження № 22-ц/818/675/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення плати за користування житлом
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду від 16 вересня 2020 року, ухвалене у складі головуючого судді Шевченка С.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат по оплаті житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом та просила стягнути з відповідачки витрати по оплаті житлово-комунальних послуг за період з січня 2017 року по грудень 2019 року в сумі 8067 грн. 25 коп. та витрати на погашення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, що утворилася за життя спадкодавця та перейшла до спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , в сумі 4542 грн. 57 коп.

Позов мотивовано тим, що позивачка та відповідачка є співвласниками оспорюваної квартири, відповідно до закону вони зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Враховуючи те, що позивачка одноособово погасила заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, яка утворилася за життя спадкодавця та перейшла до спадкоємців, а також одноособово сплачувала та оплачує житлово-комунальні послуги протягом всього часу з моменту відкриття спадщини, просила стягнути з відповідачки витрати по оплаті житлово-комунальних послуг.

В подальшому позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог та просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь витрати по оплаті житлово-комунальних послуг за період з січня 2017 по грудень 2019 рр. в сумі 8067 грн. 25 коп.; витрати по оплаті житлово-комунальних послуг за період з січня 2020 по червень 2020 рр. в сумі 1541 грн. 67 коп. (одна тисяча п`ятсот сорок одна гривня, 67 коп.); витрати на погашення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, що утворилася за життя спадкодавця та перейшла до спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , в сумі 4542 грн. 57 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 16 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по оплати житлово-комунальних послуг за період з січня 2017 року по грудень 2019 року в сумі 1542 грн 67 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат на погашення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, що утворилась за життя спадкодавця та перейшла до спадкоємців після смерті ОСОБА_3 в сумі 4542,57 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 840,80 грн., а також із витрат на професійну правничу допомогу 8000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона набула право власності на спадкове майно 12 лютого 2020 року, тому підстав для вимоги сплачувати витрати за період з січня 2017 року по грудень 2019 року не було.

Зазначає, що оскільки позивач перешкоджає їй у користуванні власністю, що є предметом розгляду у суді, вона не зареєстрована у цій квартирі, комунальні послуги нараховуються за відповідними засобами обліку, вона ними не користується тому і не повинна нести відповідні витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що вона з відповідачем є співвласниками квартири тому повинні нести обов`язок по сплаті витрат на утримання майна, відповідно розміру частки в майні кожного співвласника.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та розглянутого судом позову, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконав, та дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

За змістом статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (стаття 3).

Відповідно до статей 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18).

Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Суд відповідно до наявних у справі доказів встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Свідоцтвом про право на спадщину за законом приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області О.В.Товстолужська посвідчила, що спадкоємцями на вищевказане спадкове майно є сторони по справі, ОСОБА_2 на 2/3 частки спадкового майна та ОСОБА_1 на 1/3 частки спадкового майна.

Тобто ОСОБА_2 належить 2/6 частки, а ОСОБА_1 1/6 частка квартири по АДРЕСА_1 .

Станом на січень 2017 року заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги становила: газ та послуги з газопостачання 1847,04 грн.; електроенергія 225,78 грн.; опалення та гаряча вода 19152,18 грн.; холодна вода та водовідведення 3862,37 грн.; квартплата 2168,10 грн.

За період з січня 2017 року по грудень 2019 року ОСОБА_2 було оплачено наступні комунальні послуги: газ та послуги з газопостачання - 2989,00 грн., електроенергія 4103,00 грн., опалення та гаряча - 29193,5 грн., холодна вода та водовідведення - 2908,00 грн., квартплата - 9210,00 грн. Усього ОСОБА_2 за вказаний період було оплачено комунальні послуги та частково погашено заборгованість на загальну суму 48403,5 грн., що підтверджується наданими позивачкою копіями квитанцій про сплату комунальних послуг.

За період з січня 2020 року по червень 2020 р. позивачкою було оплачено наступні комунальні послуги: газ та послуги з газопостачання - 100,00 грн.; електроенергія - 750,00 грн.; опалення та гаряча вода- 6000,00 грн.; холодна вода та водовідведення - 300,00 грн.; квартплата - 2100,00 грн. Усього ОСОБА_2 за вказаний період було оплачено комунальні послуги на загальну суму 9250,00 грн., що також підтверджується наданими позивачкою копіями відповідних квитанцій.

Зважаючи на той факт, що позивачка та відповідачка є співвласниками квартири, відповідно до закону, вони зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 одноособово погасила заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, яка утворилася за життя спадкодавця та перейшла до спадкоємців, а також одноособово сплачувала та оплачує житлово-комунальні послуги протягом всього часу з моменту відкриття спадщини, на адресу відповідачки було направлено вимогу, якою донесено до відома відповідачки про необхідність оплатити витрати на оплату житлово-комунальних послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Посилання ОСОБА_1 на той факт, що вона не проживає у квартирі та не користується наданими послугами, то відсутні підстави для стягнення з неї витрат за вказані послуги колегія суддів відхиляє, оскільки сторони є співвласниками квартири і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Тому у контексті обставин цієї справи не має правового значення, що відповідач оформила право власності на спадщину 12 лютого 2020 року, яка їй належить з дня смерті спадкодавця, ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому суд першої інстанції обґрунтовано в межах вартості спадкового майна стягнув з відповідача заборгованість, яка виникла до відкриття спадщини за період з січня 2017 року по грудень 2019 року, наведені з цього приводу доводи скарги є безпідставними.

Доводи скарги про те, що позивач зловживає своїми правами та перешкоджає їй у користуванні власністю, відсутність реєстрації у вказаній квартирі та те, що вона не користується послугами тому і не повинна нести відповідні витрати належним чином не підтверджені, не мають правового значення та є безпідставними, спростовуються висновками щодо застосування наведених норм статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 360, 526, 544 ЦК України, які були викладені у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц, які суд першої інстанції застосував відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Відповідачем не надано до суду, у тому числі під час апеляційного провадження, належних і допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Судом першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. При вирішенні даної справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, ухвалені судові рішення відповідають критеріям законності і обґрунтованості.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, правильно застосовані правові висновки касаційного суду, а доводи скарги висновків суду не спростували, то відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 14 квітня 2021 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський