Номер провадження: 22-ц/813/4447/21
Номер справи місцевого суду: 500/8485/18
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Дерезюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу голови Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Клименко Ольги Андріївни на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 червня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Саф?янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення органу виконавчої влади,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що вона з 1999 року є користувачем земельної ділянки розміром 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення 7 сесії 29 скликання Саф`янської сільської ради № 178 від 30.03.1999 р. З 1999 року будучи законним користувачем вищевказаної земельно ділянки ОСОБА_1 розпочала будівництво житлового будинку в якому стала проживає зі своєю сім`єю. Водночас, ОСОБА_1 з 01.09.2006 р. є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССА № 408346 та про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зроблено запис № 28160297 від 27.09.2018 р. 11.10.2018 ОСОБА_1 звернулась до Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області із заявою про надання згоди на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 . 26.09.2018 року до ОСОБА_1 звернулась ОСОБА_2 з проханням підписати акт встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки: АДРЕСА_1 . В подальшому стало відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також було подано до Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області заяву про надання згоди на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області для врегулювання спірної ситуації, що склалась, повідомляла про наявність на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 нерухомого майна (житлового будинку), що належить їй на праві власності. Проте, 25.10.2018 року на пленарному засіданні Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 28 сесії VII скликання були прийняті рішення, одним з яких надано згоду на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 громадянам ОСОБА_1 , а іншим рішенням Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за цією ж адресою надано згоду на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позивач на власний розсуд обрала спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідного рішення органу місцевого самоврядування протиправним вважаючи порушеним своє право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на наявність такого права на підставі рішення № 178, 7 сесії 23 скликання Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 30.03.1999 року, яким їй під забудову була виділена земельна ділянка площею 0,12 га. у постійне користування за зазначеною адресою.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано рішення Саф?янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 28 сесії VII скликання від 25 жовтня 2018 року №579-VII про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 для ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду, голова Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Клименко Ольга Андріївна подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Задовольняючи позов, скасовуючи рішення Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 28 сесії VII скликання від 25 жовтня 2018 року №579-VII про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 для ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позову, доведеності факту порушення прав і наявністю підстав для судового захисту в обраний позивачем спосіб.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

В засіданні судової колегії представник ОСОБА_1 пояснив, що його клієнтка відмовилась підписувати акт погодження меж своїм сусідам ОСОБА_4 не узв`язку з неузгодженістю межі, кутів та координат на місцевості, а виходячи з того, що земельна ділянка, яка знаходиться у постійному користуванні позивача має таку саму адресу, як і земельна ділянка, що знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_4 , які мають намір отримати її у власність.

Таким чином спір виник з приводу рішення ради відносно надання згоди на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку саме в розмірі адреси земельної ділянки, на яку претендували треті особи - АДРЕСА_1 і з чим погодилась Саф`янська сільська рада, надавши їм таку згоду незважаючи на надання того ж дня аналогічної згоди за цією ж адресою позивачці.

Також представник позивача не заперечував, що 22.12.2018 року Саф`янська сільська рада впорядкувала адресу Черненків: АДРЕСА_1 і вони погодилися з присвоєною їм новою адресою і не претендували на адресу, якою користується позивач.

У пункті 2 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17 зроблено висновок, що необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Встановивши, що на час відкриття провадження у справі - 21.01.2019 року, предмет спору перестав існувати у зв`язку з прийняттям Саф`янською сільською радою рішення за № 50 від 22.12.2018 року про упорядкування поштової адреси ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 , суд повинен був закрити провадження у справі в частині заявлених позовних вимог про скасування рішення Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 28 сесії VII скликання від 25 жовтня 2018 року №579-VІІ про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 для ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Провадження у справі за відсутністю предмету спору не може бути закрито, якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, оскільки правова підстава закриття провадження у справі за п. 2 ч.І ст. 255 ЦПК України, полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникнення).

Такого висновку набув Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 522/8782/16-ц від 23.12.2020 року.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що в даній постанові міститься посилання, що спір має існувати на час звернення позивача до суду з позовом і одночасно вказується про неможливість закриття провадження у справі за відсутністю предмету спору, якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи на час подання до суду позову у грудні 2018 року спір існував, а на час відкриття провадження у справі в січні 2019 року вже був відсутній.

Оцінюючи дані обставини, колегія суддів вважає, що фактична відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб і оскільки на час відкриття провадження у справі спір вже був відсутній, у суду першої інстанції не було процесуальних перешкод для закриття провадження у справі з підстав п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 28 сесії VII скликання від 25 жовтня 2018 року №579-VII про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 для ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 255, 367, 374, 377 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу голови Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 червня 2020 року - скасувати та провадження у справі закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01.06.2021 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова