Справа № 464/52/20 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/811/471/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський бетон» на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 листопада 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський бетон» до ОСОБА_1 про тлумачення змісту умов контракту,

ВСТАНОВИЛА:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення про тлумачення змісту пунктів 6.4. та 6.5. контракту від 12.12.2017 року, укладеного між ТзОВ «Львівський бетон» та ОСОБА_1 .

Позивач зазначав, що між ним та відповідачем 12.12.2017 укладено контракт, який набув чинності 20.12.2017, відповідно до умов якого між сторонами виникли трудові відносини відповідач перебував на посаді директора ТзОВ «Львівський бетон». 05.09.2018 року рішенням загальних зборів учасників ТзОВ «Львівський бетон» ОСОБА_1 звільнено з посади директора.

Зазначив, що звернення до суду обумовлено необхідністю однакового тлумачення умов контракту сторонами.

Під час розгляду даної справи у суді першої інстанції представник відповідача заявила клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 464/5076/19 за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Львівський бетон» про стягнення вихідної допомоги та частини недоплаченої компенсації, оскільки при ухваленні вказаного рішення судом першої інстанції надано юридичну оцінку умовам контракту від 12.12.2017, в тому числі п.п. 6.4,6.5 зазначеного контракту, які позивач просить розтлумачити. Зазначала, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі. Вважала, що рішення у вказаній справі матиме значення для вирішення даної справи, відтак, просила зупинити провадження у справі.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 23 листопада 2020 року провадження у справі за позовом ТзОВ «Львівський бетон» до ОСОБА_1 про тлумачення змісту умов контракту зупинено до набрання законної сили рішенням суду у справі № 464/5076/19 за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Львівський бетон» про стягнення вихідної допомоги та частини недоплаченої компенсації.

Ухвалу суду оскаржив позивач ТзОВ «Львівський бетон».

Мотивує тим, що висновки суду не відповідають нормам процесуального права та реальним обставинам справи. Суд, зупиняючи провадження, не проаналізував предмети спорів у справах і не вказав обставини, які б давали підстави для висновків суду про те, що наявність спору у справі №464/5076/19 про стягнення вихідної допомоги та частини недоплаченої компенсації виключає можливість на підставі наявних доказів у даній справі встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду у даній справі.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

29.04.2021 представник відповідача ОСОБА_2 подала до Львівського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Згідно з ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам відповідає не повністю.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Підставою для зупинення провадження у справі згідно з п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України є саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

В цьому пункті також зазначено, що суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (п.33), така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупиняючи провадження у даній справі, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що її розгляд неможливий до набрання законної сили рішенням у справі №464/5076/19 за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Львівський бетон» про стягнення вихідної допомоги та частини недоплаченої компенсації.

Однак, з таким висновком районного суду погодитись не можна.

Суд першої інстанції не врахував, що набрання законної сили рішенням у справі, про стягнення вихідної допомоги і частини недоплаченої компенсації, не впливає на вирішення спору у даній справі, предметом позовних вимог якої є тлумачення умов контракту. При вирішенні питання про зупинення провадження у справі судом не було враховано вимоги пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України про те, що суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даного питання порушив норми процесуального закону, які його регулюють, дійшов своїх висновків без належного обґрунтування підстав для зупинення провадження, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський бетон» задовольнити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 листопада 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 27.05.2021

Головуючий

Судді