ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року м. Чернівці

справа № 725/7179/19

провадження 22-ц/822/668/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів : Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Собчук І.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 09 квітня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Чернівецької міської ради, Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мінчун Наталії Лаврентіївни, ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Балацький Олег Олександрович про скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Чернівецької міської ради, Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мінчун Н.Л., ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Балацький О.О. про скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 19 травня 1972 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 травня 1983 року її батько ОСОБА_3 успадкував житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів від 21 лютого 1989 року №43/3 дозволено ремонт житлового будинку АДРЕСА_1 з добудовою трьох жилих кімнат, коридору, комори, кухні.

Після завершення будівельних робіт ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали співвласниками будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних частинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, внаслідок чого відкрилася спадщина.

Позивачка прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись у встановлений законом строк до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори з відповідною заявою, проте постановою державного нотаріуса Першої Чернівецької державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з неподанням правовстановлюючих документів на житловий будинок АДРЕСА_1 .

У зв`язку з отриманням відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спірний будинок у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .

В період судового розгляду справи за вказаним позовом її батько ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спірний будинок.

Рішенням Першотравневого районного суду від 19 травня 2016 року позов ОСОБА_3 було задоволено, визнано за ним право власності на спірний будинок.

Разом з тим, в подальшому таке рішення суду було рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 31 липня 2017 року скасоване в апеляційному порядку.

Але на час скасування вказаного рішення - ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, внаслідок чого відкрилась спадщина.

За життя ОСОБА_3 вчинено заповіт на користь ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Савчук В. Г. 09 грудня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 4015.

Після смерті батька позивачка звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після померлого батька.

Зі спадкової справи позивачці стало відомо, що вже після смерті її батька рішенням Чернівецької міської ради від 08 грудня 2016 року № 489 йому було затверджено проект відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :36:003:1120, площею 0,1000 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 обслуговування існуючого житлового будинку. Крім того, син ОСОБА_3 та її брат ОСОБА_1 22 грудня 2016 року зареєстрував в Державному реєстрі за вже померлим на той час ОСОБА_3 право власності останнього на дану земельну ділянку.

Таким чином, будучи достовірно обізнаним про смерть батька, ОСОБА_1 зареєстрував право власності на спірну земельну ділянку за померлою особою та в подальшому отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом і на вказану земельну ділянку від 06 червня 2017 року.

Вказаним, на думку позивачки, порушені її права як на спадкування після батьків, так і на подальшу приватизацію земельної ділянки.

З урахуванням викладених обставин позивачка просила суд: визнати рішення Чернівецької міської ради від 08 грудня 2016 року № 489 в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачі безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером :36:003:1120, площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 обслуговування існуючого житлового будинку (пункт 2 рішення, додаток 2 до рішення, пункт 33 додатку) протиправним та скасувати; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :36:003:1120, площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 обслуговування існуючого житлового будинку; скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О. О. 06 червня 2017 року, зареєстроване в реєстрі за № 1878.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 09 квітня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Чернівецької міської ради від 08 грудня 2016 року № 489 в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачі безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером :36:003:1120, площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 обслуговування існуючого житлового будинку (пункт 2 рішення, додаток 2 до рішення, пункт 33 додатку).

Скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :36:003:1120, площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 обслуговування існуючого житлового будинку за ОСОБА_3 .

Скасовано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06 червня 2017 року, видане приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О. О., зареєстроване в реєстрі за № 1878.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 09 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт, зазначає, що предметом позову ОСОБА_2 є скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, справа у спорі щодо спадкування не може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.274 ЦПК України.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівців від 19 грудня 2019 року про відкриття провадження у справі постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 , який не повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи.

Позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки позивач ОСОБА_2 повторно не заявлялася в судове засідання, від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Вказує на недоведеність обставин, що мають значення для справи, зокрема знищення попереднього житлового будинку по АДРЕСА_1 , набуття батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права спільної сумісної власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 внаслідок здійснення ремонтних робіт та добудови до житлового будинку, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 є спадкоємицею на частку у житлового будинку АДРЕСА_1 , земельної ділянки не відповідають обставинам справи.

Відсутнє порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес ОСОБА_2 .

Посилається на відсутність доказів права власності ОСОБА_2 чи користування земельною ділянкою кадастровий номер :36:003:1120, площею 0,1000 га цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 , права власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , порушення права ОСОБА_2 рішенням Чернівецької міської ради № 489 від 08 грудня 2016 року №489.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема не враховано право ОСОБА_1 на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яка розпочата спадкодавцем, та реєстрацію речового права спадкоємцем.

Короткий зміст рішень судів апеляційної та касаційної інстанції

Рішення суду першої інстанції вже було предметом оскарження в суді апеляційної та касаційної інстанції.

Так Постановою Чернівецького апеляційного суду Чернівецького апеляційного суду від 18 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 9 квітня 2020 року скасовано. У позові ОСОБА_2 до Чернівецької міської ради, державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мінчун Н.Л., ОСОБА_1 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Балацького О.О. про скасування рішення органу місцевого самоврядування, державної реєстрації права власності, свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 29 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Постанову Чернівецького апеляційного суду від 18 липня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками позивачки.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 травня 1983 року її батько ОСОБА_3 успадкував житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів від 21 лютого 1989 року №43/3 дозволено ремонт житлового будинку АДРЕСА_1 з добудовою трьох жилих кімнат, коридору, комори, кухні.

Після завершення будівельних робіт ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали співвласниками будинковолодіння, розташованого за адресоюм: АДРЕСА_1 , в рівних частинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, внаслідок чого відкрилася спадщина.

Позивачка у встановлений законом строк звернулася до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої матері, проте постановою державного нотаріуса Першої Чернівецької державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право неподанням правовстановлюючих документів на житловий будинок АДРЕСА_1 .

У зв`язку з отриманням відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спірний будинок у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 .

В період судового розгляду справи № 725/43/15 за вказаним позовом ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спірний будинок.

Рішенням Першотравневого районного суду від 19 травня 2016 року у справі № 725/43/15 позов ОСОБА_3 було задоволено, визнано за ним право власності на спірний будинок.

Разом з тим, в подальшому таке рішення суду було рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 31 липня 2017 року скасоване в апеляційному порядку.

Але ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, внаслідок чого відкрилась спадщина.

За життя ОСОБА_3 вчинено заповіт на користь ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Савчук В. Г. 09 грудня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 4015.

05 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого батька.

Рішенням Чернівецької міської ради від 08 грудня 2016 року № 489 ОСОБА_3 , який на той час вже помер, затверджено проект відведення земельної ділянки та передано йому безоплатно у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 кадастровий номер :36:003:1120, площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 - обслуговування існуючого житлового будинку.

Державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мінчун Н. Л. 22 грудня 2016 року за заявою ОСОБА_1 здійснено реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку.

Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Балацьким О. О. 06 червня 2017 року видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , зареєстроване з реєстрі за № 1878.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом п.3, 7 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставі для скасування або зміни судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду ( у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Обгрунтованими є доводи апелянта на порушення судом норм процесуального права, оскільки розглянута в порядку спрощеного позовного провадження справа, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, розгляд судом справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівців від 19 грудня 2019 року про відкриття провадження у справі постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

ОСОБА_1 не повідомлено належним чином про дату, час і місце засідання суду 9 квітня 2020 року. У матеріалах справи відсутні відомості про здійснення судом першої інстанції направлення ОСОБА_1 повідомлення про засідання суду 9 квітня 2020 року.

З огляду на наведене суд першої інстанцій допустивши істотне порушення норм процесуального права, порушив принципи рівності та змагальності сторін у судовому процесі.

Засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування (пункт 2 частини четвертої статті 274 ЦПК України).

Спір у справі, що переглядається, виник щодо спадкування, оскільки предметом позову ОСОБА_2 є скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Враховуючи зазначене, рішення Першотравневого районного суду м.Чернвців від 9 квітня 2020 року підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення.

Земельним кодексом України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК), які (ці права) оформлюються відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ст. 126 ЗК).

За змістом ст. 116 ЗК України право на одержання земельної ділянки із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації (підпункт „в частини 3) є невіддільним від особи громадянина і припиняється внаслідок його смерті, а тому таке право не входить до складу спадщини.

Судом встановлено що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті батька, позивачкою у встановлений законом строк, 05.12.2016 року приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу була подана заява про прийняття спадщини, після смерті батька.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною першою статті 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

При цьому, за змістом ст. 1218 ЦК України об`єктами спадкування є цивільні права й обов`язки спадкодавця, що можуть (мають здатність) переходити у спадщину, однак йдеться не про будь-які права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, а лише про ті, існування яких не припиняється смертю певної фізичної особи.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування» міститься роз`яснення про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

За змістом статей 43 та 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

ОСОБА_5 пов`язує захист прав та охоронюваного законного інтересу із правовідносинами з спадкування внаслідок смерті матері ОСОБА_4 та спадкування внаслідок смерті батька ОСОБА_3 .

Встановлено, що право власності на Ѕ частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 набув за життя в порядку спадкування після померлої ОСОБА_4 на підставі рішення Першотравневого районного суду від 19 травня 2016 року у справі № 725/43/15, яке в подальшому рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 31 липня 2017 року (тобто вже після смерті ОСОБА_3 ) було скасоване.

ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 , прийняла спадщину у встановлений статтями 548, 549 ЦК УРСР (чинного на час відкриття спадщини після ОСОБА_4 ) строк і спосіб та має право на спадкування на частину спадкового майна після померлої матері, зокрема й будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який розміщений на спірній земельній ділянці з цільовим призначенням - для обслуговування існуючого житлового будинку.

У відповідності до частини першої статті 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно частини першої статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Оскільки ОСОБА_2 успадкувала після смерті ОСОБА_4 частину будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вона, відповідно до частини першої статті 377 ЦК України, частини першої статті 120 ЗК України набула право і на відповідну частку земельної ділянки, на якій розташований будинок.

Крім того, право на приватизацію спірної земельної ділянки, що передбачене статтею 116 ЗК України, тісно пов`язане з правом власності на будинок, що розташований на вказаній земельній ділянці.

Враховуючи зазначене, доводи апелянта щодо недоведеності позивачкою порушення її прав є безпідставними.

В той же час ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту на час звернення з позовом - 18 грудня 2019р. був ефективним, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між сторонами існує спір з приводу спадкового будинку та земельної ділянки і оскаржуване позивачем рішення впливає на її права як спадкоємця.

Встановлено, що Рішенням Чернівецької міської ради № 489 від 08.12.2016 року, ОСОБА_3 було затверджено проект відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність земельну ділянку кадастровий номер :36:003:1120, площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 - обслуговування існуючого житлового будинку (п. 2, додаток 2) .

Відповідно до ст. 25 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Постанову Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7, суди виходять з того, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органи місцевого самоврядування відмовили спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Така правова позиція підтверджена Верховним Судом і викладена у постанові від 13.06.2018 р. у справі №128/1911/15-ц. Також, Верховний Суд наголосив, якщо громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації. Таким чином, спадкоємець успадковує право продовжити процедуру приватизації з того етапу, на якому вона була призупинена у зв`язку зі смертю спадкодавця.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 22.12.2016 року зареєстрував за померлим на той час ОСОБА_3 право власності на дану земельну ділянку під житловим будинком, на що вказує Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, заявником зазначений саме ОСОБА_1 . Таким чином, фактично право власності на земельну ділянку було зареєстроване за померлою особою, що стало підставою для видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, за яким останній набув право власності на спірну земельну ділянку.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_1 звертався до органів місцевого самоврядування про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки, де йому було відмовлено, як не міститься і доказів звернення до суду відповідно до зазначеної вище процедури за визнанням такого права.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Враховуючи зазначене, слід визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької міської ради від 08 грудня 2016 року № 489 в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачі безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером :36:003:1120, площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 обслуговування існуючого житлового будинку (пункт 2 рішення, додаток 2 до рішення, пункт 33 додатку).

На підставі Рішенням Чернівецької міської ради № 489 від 08.12.2016 року право власності було зареєстровано за померлим. Державний реєстратор здійснив реєстраційні дії після смерті ОСОБА_3 , коли у нього припинилась цивільна правоздатність, отже при вчиненні реєстрації були допущені порушення Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що є підставою для її скасування.

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи, що підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.06.2017 року, виданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. став Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 77168043 від 27.12.2016 року, виданого ОСОБА_6 і є похідним від позовної вимоги про скасування реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_3 , тому підлягає скасуванню і свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом порушені норми процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 09 квітня 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Чернівецької міської ради, Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Мінчун Наталії Лаврентіївни, ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Балацький Олег Олександрович про скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької міської ради від 08 грудня 2016 року № 489 в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачі безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером :36:003:1120, площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 обслуговування існуючого житлового будинку (пункт 2 рішення, додаток 2 до рішення, пункт 33 додатку).

Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :36:003:1120, площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), код 02.01 обслуговування існуючого житлового будинку за ОСОБА_3 .

Скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06 червня 2017 року, видане приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О. О., зареєстроване в реєстрі за № 1878.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення 24 червня 2021 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк