ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5548/21 Справа № 212/6549/20 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/6549/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство «УКРСИББАНК»,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства " УКРСИББАНК" на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2021 року, яке ухвалено суддею Чайкіним І.Б. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 09 березня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» (надалі АТ «УКРСИББАНК») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до договору № 0 від 20. 05.2019 року ОСОБА_1 отримала кредит в національній валюті в розмірі 75 075, 00 грн., з яких 75 000 грн. - на споживчі цілі, шляхом зарахування коштів на особовий рахунок та 75 грн. - на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування.

Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку із чим, станом на 25 серпня 2020 року, має заборгованість в розмірі 68 623грн. 88 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 47 217 грн. 81 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом ст. 1048 ЦК України - 20 950 грн. 94 коп., заборгованості за процентами за користування грошовими коштами ст. 625 ЦК України - 205 грн. 13 коп. та заборгованість по комісії- 250 грн. 00 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачки в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2021 року в задоволенні позовних вимог АТ «УКРСИББАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач АТ «УКРСИББАНК» просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення судових витрат та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСИББАНК» судовий збір у розмірі 2 102,00 грн., посилаючись на неврахування судом першої інстанції того, що відповідачкою було сплачено заборгованість після пред`явлення позову, а тому заява позивача про стягнення понесених витрат у справі підлягає задоволенню відповідно до вимог ч. 3 ст. 142 ЦПК України. Також, зазначає, що ним було подано до суду заяву про відкладення розгляду справи саме у зв`язку з тим, що сторонами вирішується питання щодо мирного врегулювання спору, яка була проігнорована судом.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 травня 2017 року між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0.

Підписавши цей договір, відповідачка погодилася з викладеними у договорі та у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК», які розміщені (оприлюднені) на сайті банку. Відповідно до умов Договору, Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 75 075,08 грн., з яких 75 000,00 грн. на споживчі цілі, шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідачки та 75 грн. 08 коп. - на оплату страхового платежу. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 зобов`язалася повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» та договором на рахунок банку, шляхом сплати до 04-го числа щомісячно ануїтетних платежів ( а.с. 26-27).

Розмір ануїтентного платежу становить 3 767,00 грн. відповідно до графіка, що викладений у додатку № 1 до договору, але у повному обсязі не пізніше 04.05.2022 року, (п.п.3.4,3.5,3.б договору) Відповідно до п. 3.8 Договору за користування кредитними коштами відповідач зобов`язалася сплатити проценти у розмірі 55% річних, та відповідно п. 3.9 за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Кредитним договором термін, процентна ставка встановлюється у розмірі 62% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення (а.с. 26).

Відповідачка 21.05.2019 року підписала заяву - приєднання до договору добровільного страхування позичальника та поставивши свій підпис, погодилася з викладеними у договорі та у правилах споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК», які розміщені на сайті банку умовами (а.с. 29).

Банком виконано всіх умов договору та надано відповідачці ОСОБА_1 кредитні кошти, якими вона користувалася, що підтверджується рухом по картковому рахунку НОМЕР_1 ( а.с.35).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов договору, остання, станом на 25 серпня 2020 року, має заборгованість перед банком в розмірі 68 623грн. 88 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 47 217 грн. 81 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом ст. 1048 ЦК України - 20 950 грн. 94 коп., заборгованості за процентами за користування грошовими коштами ст. 625 ЦК України - 205 грн. 13 коп. та заборгованість по комісії- 250 грн. 00 коп., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості ( а.с. 32-34).

На адресу відповідачки банком направлялась вимога про погашення кредитної заборгованості від 06.07.2020 року вих. № 24-1-01/555 (а.с.30) щодо усунення порушень за кредитним договором, погашення простроченої кредитної заборгованості, що підтверджується копією фіскального чека «Укрпошти» (а.с.31 - зворотна сторона) та списку № 5031 відправки рекомендованих листів (а.с.31).

Станом на день розгляду справи, ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості, сплатила 68 630 гривень, що підтверджується квитанціями, які наявні в матеріалах справи (а.с. 77).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що, станом на день розгляду справи, ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості, сплатила 68 630,00 гривень, що підтверджується квитанціями, які наявні в матеріалах справи (а.с. 77), та свідчить про відсутність заборгованості, а тому, зважаючи на відсутність будь-яких заяв від позивача щодо предмету спору, якому має бути достовірно відомо про погашення заборгованості за договором, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Зважаючи на те, що позивач АТ «УКРСИББАНК» в апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні судових витрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСИББАНК» судовий збір у розмірі 2 102,00 грн., та доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду в частині відсутності правових підстав для стягнення судових витрат по справі у визначеному позивачем розмірі, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСИББАНК» судового збору у розмірі 2 102,00 грн., адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні вимог АТ «УКРСИББАНК» щодо стягнення судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки, позивач в межах вимог процесуального закону не припинив подальший розгляд справи, а суд ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову, судовий збір не підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача та в дохід держави.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною третьої статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд, за заявою позивача, присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2020 року АТ «УКРСИББАНК» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у розмірі 68 623грн. 88 коп., яку відповідачка ОСОБА_1 погасила у повному обсязі у лютому 2021 року, тобто, після звернення кредитора до суду з даним позовом та відкриття провадження у справі.

09 березня 2021 року позивач АТ «УКРСИББАНК» звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи, у зв`язку з ти, що між сторонами вирішується питання щодо добровільного погашення заборгованості (а.с.85), яка була залишена судом першої інстанції без уваги.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що АТ «УКРСИББАНК» відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості й заяв про відмову від позову або залишення позову без розгляду суду не надано, а тому заява про стягнення судового збору не підлягає задоволенню є безпідставними, оскільки відповідачкою ОСОБА_1 було сплачено заборгованість після пред`явлення АТ «УКРСИББАНК» позову до неї, отже заява позивача про стягнення понесених витрат у справі підлягає задоволенню відповідно до вимог статті 142 ЦПК України, тобто суд присуджує стягнення понесених позивачем у справі витрат з відповідачки.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1, п.п. 1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ( в редакції на час подання позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць на 1 січня 2020 року становив 2 102,00 грн., тобто за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, судовий збір не може бути меншим 2 102,00 грн. та не може перевищувати 735 700,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з даним позову, позивачем АТ «УКРСИББАНК» було сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. (а.с. 1), що відповідає розміру визначеному Законом України «Про судовий збір», а тому понесені судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки у зазначеному розмірі.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, у зв`язку з чим скасовує рішення суду в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм процесуального права, згідно п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСИББАНК» судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Подане АТ «УКРСИББАНК» клопотання про закриття провадження у справі на підставі статті 255 ЦПК України, у зв`язку зі сплатою ОСОБА_1 на користь позивача судових витрат, у розмірі 2 102,00 грн., в добровільному порядку, задоволенню не підлягає, з огляду на наступні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Статтею 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Як вбачається з матеріалів справи, сплата відповідачкою ОСОБА_1 на користь позивача АТ «УКРСИББАНК» 2 102,00 грн. на відшкодування судових витрат, понесених позивачем у суді першої інстанції на подання позовної заяви, здійснена 25 травня 2021 року, тобто після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ "УКРСИББАНК" на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2021 року, й ця обставина не може бути підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 3,4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства " УКРСИББАНК" задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2021 рокув частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат скасувати та ухвалити цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства " УКРСИББАНК" судові витрати по справі у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 червня 2021 року.

Головуючий:

Судді: