ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2021 року

м. Харків

справа № 639/621/17

провадження № 22-ц/818/125/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді - Тичкової О.Ю.,

суддів Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз», ОСОБА_2 ,

інші учасники справи:

третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Мар`їної Ірини Олегівни, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз», на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 лютого 2018 року, ухвалене в складі судді Іванової І.В. (повний текст рішення складений 26 лютого 2018 року), -

УСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, після уточнення якого у листопаді 2017 року (т. 1, а.с. 147-148) просила стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства (надалі ПАТ) «Харківмісьгаз» та ОСОБА_2 на її користь 39575 гривень компенсації майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП), 20000 грн. компенсації моральної шкоди, завданої в результаті ДТП, 800 грн. на відшкодування збитків (відшкодування оплати за послуги з проведення автотоварознавчого дослідження).

В обґрунтування позову посилається на те, що 10 лютого 2016 року, о 10-00 год., на перехресті вул. Маршала Конєва та Нетеченської набережної у м. Харкові сталася ДТП за участю водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «ГАЗ», модель «3307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем марки «FORD», модель «FIESTA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Автомобіль «ГАЗ-3307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ПАТ «Харківміськгаз», а водій ОСОБА_2 на момент ДТП перебував із зазначеним підприємством у трудових відносинах. Автомобіль марки «FORD», модель «FIESTA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить позивачу на праві особистої власності. Зіткнення сталося внаслідок того, що водій ОСОБА_2 порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху (надалі ПДР). Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.03.2016 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340,00 грн. На даний час вказана постанова набрала законної сили, штраф сплачений, постанова виконана. У результаті ДТП автомобілю ОСОБА_1 були завдані пошкодження. Звітом визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ №254 від 01.04.2016 визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «FORD», модель «FIESTA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , пошкодженого в результаті ДТП 10.02.2016, складає 39575,20 грн. з урахуванням ПДВ. У огляді КТЗ приймав участь представник ПАТ «Харківміськгаз». Відшкодуванню підлягають також витрати у розмірі 800,00 грн. на оплату здійснення автотоварознавчого дослідження. Отже, загальна сума матеріальної шкоди складає 40375,20 грн.

ОСОБА_1 була також завдана і моральна шкода, яка обґрунтовується тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 сталася ДТП, внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб позивача. Це перша ДТП, що сталася за її участю. ОСОБА_1 відчувала страх, адже не могла передбачити наперед наслідки події. Від події вона пережила надзвичайний стрес та розпач, не знала, чи зможе пересуватись на своєму автомобілі надалі, хто і коли виплачуватиме їй компенсацію за пошкодження. Крім того, ОСОБА_1 є адвокатом та здійснює адвокатську діяльність у складі адвокатського об`єднання. Автомобіль надзвичайно необхідний позивачу для здійснення професійної діяльності, його пошкоджений вигляд спричиняє позивачу низку незручностей та принижує її гідність неналежним виглядом. У позивача погіршився сон, з`явилась знервованість, підвищена втомлюваність, що призвело до загострення проявів вегето-судинної дистонії. Вона вимушена була звертатись до лікаря та приймати таблетки. Враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду позивач оцінила у 20000 грн.

ОСОБА_1 26.04.2016 надіслала вимогу про відшкодування шкоди до ПАТ «Харківміськгаз», яка була вручена 29.04.2016, але станом на сьогодні відповіді нею не отримано. З такою ж вимогою позивач звернулась до ОСОБА_2 , але конверт із вимогою повернувся у зв`язку із закінчення термінів зберігання. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ГАЗ-3307», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське». Однак до цього часу їй відповіді також не надійшло, страхове відшкодування не здійснено.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 задоволений частково. З ПАТ «Харківгаз» на користь ОСОБА_1 стягнуто 39575 грн. матеріальної шкоди, 3000 грн. моральної шкоди, 800 грн. витрат на проведення дослідження та 640 грн. судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП 10.02.2016 встановлена постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.03.2016. ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Харківміськгаз», цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське».

Вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля згідно з висновком автотоварознавчого дослідження, не оспореного іншими учасниками справи, склала 39575,20 грн. Вартість автотоварознавчого дослідження 800 грн. Оскільки розмір матеріального збитку ОСОБА_1 не спростований відповідачами, заявлена у позовній заяві матеріальна шкода стягнута судом в повному обсязі. Виходячи з засад розумності, справедливості і виваженості, розмір матеріальної шкоди визнаний судом обґрунтованим на 3000 грн.

В апеляційній скарзі Мар`їна Ірина Олегівна, яка діє в інтересах ПАТ «Харківміськгаз», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та їх недоведеність, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Посилається на те, що цивільно-правова відповідальність ПАТ «Харківміськгаз» була застрахована, розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілої особи дорівнює 50 тисяч грн., за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої особи 100 тисяч грн. Тому саме страхова компанія повинна відшкодувати потерпілій шкоду завдану в результаті ДТП. Проте суд на це уваги не звернув та не застосував закон, що підлягає застосуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення ОСОБА_1 та представника ПАТ «Харківміськгаз», вивчивши докази та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою частково з таких підстав.

Відповідно до п. п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що під час вчинення ДТП ОСОБА_2 був працівником ПАТ «Харківміськгаз», знаходився при виконанні своїх службових обов`язків. Посилання відповідачів на те, що матеріальна та моральна шкода повинна бути відшкодована страховою компанією судом прийняті не були, виходячи з того, що позивач вправі вільно і на свій розсуд визначати спосіб захисту свого порушеного права шляхом звернення з вимогами саме до ПАТ «Харківміськгаз», а не до страхової компанії.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.02.2016 відбулася ДТП за участю позивача, яка керувала автомобілем «Ford Fiesta», номерний знак НОМЕР_2 , та автомобілем «ГАЗ 3307», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.03.2016 по справі №639/1727/16-п ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 340 грн.; також стягнуто судовий збір в розмірі 275,60 грн. (т. 1, а.с. 16).

Згідно довідки від 16.08.2017 №08/161, ОСОБА_2 працював у ПАТ «Харківміськгаз» водієм автотранспортних засобів служби автотранспорту з 04 вересня 2008 року по дату надання довідки (т. 1, а.с. 94).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , автомобіль «ГАЗ 3307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстровано за ПАТ «Харківміськгаз» (т. 1, а.с. 130).

На момент вчинення правопорушення цивільно-правова відповідальність ПАТ «Харківміськгаз» щодо автомобіля «ГАЗ 3307», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СТ Іллічівське», про що 21.04.2015 було укладено поліс №АЕ/3620068 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком до 30.05.2016 (т. 1, а.с. 77).

Згідно полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50000 грн.

Згідно повідомлення від 11.02.2016, відповідно до статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПАТ «Харківміськгаз» у визначеному законом порядку повідомило ПрАТ «СТ Іллічівське» про ДТП, яка сталась 10.02.2016 в м. Харків, на перехресті вул. Маршала Конєва і вул. Нетеченська набережна, за участі водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем «ГАЗ-3307», державний номер НОМЕР_1 , що належить ПАТ «Харківміськгаз», з автомобілем «Ford Fiesta», державний номер НОМЕР_5 (т. 1, а.с. 79).

Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-1У у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-1У). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18) та підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №753/15214/16-ц (провадження №14-25цс20).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона зверталась до ПрАТ «СТ Іллічівське» з заявою про страхове відшкодування, однак відповіді не отримала, страхове відшкодування не здійснено.

Згідно статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні відомості та будь-які докази того, що ПрАТ «СТ Іллічівське» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування у межах встановленого ліміту відповідальності страховика за ДТП, яке відбулося 10.02.2016.

Отже, позивач не довела суду право стягнення з відповідача, який застрахував свою цивільну відповідальність, майнової шкоди в повному обсязі, яка була заподіяна в результаті ДТП.

Судом першої інстанції під час розгляду справи необґрунтовано зроблено висновок про задоволення позовних вимог за рахунок ПАТ «Харківміськгаз», з посиланням на право позивача на свій розсуд визначати спосіб захисту свого порушеного права шляхом звернення з вимогами саме до відповідача ПАТ «Харківміськгаз», а не до страхової компанії, оскільки такий висновок прямо суперечить наведеним вище правовим нормам, а також позиції Верховного Суду з цього питання.

Згідно полісу №АЕ/3620068 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір франшизи визначений в сумі 510 грн.

Поняття «франшиза» міститься в статті 9 Закону України «Про страхування», відповідно до якої франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

У статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно пункту 36.6 статті 36 указаного Закону сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки.

Таким чином, з ПАТ «Харківміськгаз» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 510 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Апеляційну скаргу ПАТ «Харківміськгаз» в частині скасування рішення суду щодо стягнення моральної шкоди, колегія суддів вважає необґрунтованою, виходячи з такого.

Згідно частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Суд вважає беззаперечним, що внаслідок ДТП позивач зазнала моральних страждань пов`язаних із пошкодженням її майна, тому погоджується з визначеним судом розміром відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів уважає, що рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 лютого 2018 року слід змінити. Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню. З ПАТ «Харківміськгаз» на її користь належить стягнути франшизу у розмірі 510 грн. В частині стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди рішення суду від 05 лютого 2018 року належить залишити без змін.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Оскільки висновки проведених у справі автотоварознавчого дослідженння, авто - технічної та авто - товарознавчої експертизи на висновок суду про відмову у задоволенні позову з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача не вплинули, понесені сторонами витрати за проведення експертиз розподілу не підлягають.

Таким чином, стягненню з ПАТ «Харківміськгаз» на користь ОСОБА_1 підлягає 42,43 грн. судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви. З ОСОБА_1 на користь ПАТ «Харківміськгаз» підлягає стягненню 959,77 грн., сплачені при подачі апеляційної скарги.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Мар`їної Ірини Олегівни, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз», задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 лютого 2018 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» відшкодування матеріальної шкоди та судових витрат змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» на користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) гривень на відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

В іншій частині у задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» на користь ОСОБА_1 42 (сорок дві гривні) 43 (сорок три) копійки судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» 959 (дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 77 (сімдесят сім) копійок, сплачені при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 лютого 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук