Справа № 347/822/21
Провадження № 2/347/411/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Драч Д.С.,

з участю секретаря Борисової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Косівської міської ради ОТГ Косівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

29.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Косівської міської ради ОТГ Косівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_2 та відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Спадкоємцем першої черги спадкування за законом після її смерті є її чоловік ОСОБА_1 , який спадщину фактично прийняв, оскільки на день її смерті проживав і був зареєстрований з нею за однією адресою.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Григорчук Людмили Вікторівни з заявою про видачу відповідного свідоцтва про право на спадщину. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №45/02.31 від 02.04.2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ѕ частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд. Підставою відмови вказано: ці ѕ частки вказаного вище житлового будинку, що спадкуються, належали померлій на підставі свідоцтва про право па спадщину за заповітом, виданого Косівською державною нотаріальною конторою 11 грудня 2008 року за реєстровим №4008, успадковані нею після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак право власності на ці ѕ частки вказаного вище житлового будинку за померлою не було зареєстровано, що підтверджено випискою з інвентаризаційних матеріалів, виданою комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 27 січня 2021 року за № 67993 та даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно архівних документів станом на 31.12.2012 року право власності на цю частку житлового будинку зареєстровано за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того у вказаній вище виписці з інвентаризаційних матеріалів вказано, що змінилась загальна площа житлового будинку, ѕ частки якого успадковуються, із 157,9 кв.м. на 201,2 кв.м., та змінилась житлова площа із 109,0 кв.м. на 145,3 кв. м. у зв`язку з реконструкцією житлового будинку згідно будівельного паспорта №107 від 24.12.2012 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує повністю.

Представник відповідача Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області - до суду не прибув, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання, що відповідає ч.13 ст.7 ЦПК України.

За правилами ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача в справі ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.13) після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яка складається із ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 постановою від 02.04.2021 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.13); згідно довідки Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області №65 від 12.01.2021 року (а.с.16) вбачається, що ОСОБА_2 з 01.08.1992 року постійно проживала і була зареєстрована до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в житловому будинку, який знаходиться в в АДРЕСА_1 .

Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів №67993 від 27.01.2021 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано в реєстровій книзі №15 (а.с.12) за ОСОБА_1 (1/4 частка) та ОСОБА_3 (3/4 частки), загальна площа житлового будинку змінилась із 157,9 м.кв. на 201,2 м кв., житлова площа змінилась із 109,0 м.кв. на 145,3 м. кв. в зв`язку з реконструкцією житлового будинку згідно будівельного паспорту №107 від 24.12.2012 року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.12.2008 року і зареєстрованого в реєстрі за №4008, спадкоємцем зазначеного в заповіті всього майна (3/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та відповідної частини господарських будівель і споруд) ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є його дочка ОСОБА_2 , проживаюча в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст.3 Конституції України встановлений принцип верховенства права, який зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Даний позов має бути розглянутий в аспекті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, в якій зазначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 року), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування у разі відсутності заповіту мають особи, що належать до спадкоємців за законом (ст.1223 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України: право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За змістом ст.ст.2, 20 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про реєстрацію права подається власником, іншим право набувачем.

Стаття 25 ЦК України визначає, що правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Пунктом 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» регламентовано: право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р.).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Оскільки ОСОБА_2 за свого життя не здійснила реєстрацію свого права власності на будинок, після її смерті неможливо здійснити вказану реєстрацію, а тому право власності позивача в порядку спадкування на належне спадкодавцю господарство підлягає захисту у судовому порядку. Отже суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, враховуючи й те, що відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спірний будинок в порядку спадкування за законом.

На підставі ст.ст. 1216, 1223, 1258, 1261, 1268, 1275 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на ѕ частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті його дружини ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Косів Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.С. Драч