Справа № 442/3937/21
Провадження № 2/442/966/2021
УХВАЛА

Іменем України

27 травня 2021 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Грицай М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до МКП «Транс-Екіпаж» про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Одночасно із поданням позову позивачі подали заяву про забезпечення позову, у якій просили накласти арешт на нерухоме майно МКП «Транс-Екіпаж», а саме, на будівлю, площею 139,2 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , позначену на плані літерою «В-1».

Заяву обґрунтовують тим, що ними подано позов про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, оскільки згідно з вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 12.04.2021 у справі № 442/1636/21, який набрав законної сили, ОСОБА_3 засуджений за частиною 2 статті 286 КК України за те, що він, працюючи водієм автотранспортних засобів у Малому колективному підприємстві «Транс-Екіпаж» , яке надає послуги з перевезення пасажирів, 11 листопада 2020 року приблизно о 08 год 20 хв, керуючи автобусом марки «БАЗ А079.20 Еталон», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в якому перевозив пасажирів, слідуючи маршрутом № 147 «Дрогобич АС - Трускавець (Залізничний Вокзал)» та рухаючись вулицею Трускавецька у м. Дрогобичі Львівської області в напрямку до м. Трускавець Львівської області, поблизу будинку № 46, порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не був особливо уважним до такої категорії учасників дорожнього руху, як діти, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками, до якого підійшла та розпочала по ньому перехід проїзної частини дороги, рухаючись справа наліво по ходу його руху, малолітня пішохід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не надав їй перевагу у русі та не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до зупинки керованого ним автобуса, шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, внаслідок чого вчинив наїзд на малолітню пішохода ОСОБА_4 на вказаному нерегульованому пішохідному переході, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження малолітній, від яких остання померла під час госпіталізації в КНП «Дрогобицька міська лікарня №1», а саме: відкриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливів в м`які тканини лівої скроневої ділянки, переломів лівої та правої скроневої кісток, лобної та основної кістки, травматичний субарахноїдальний крововилив, крововиливи в речовину головного мозку, закритий перелом нижньої щелепи, саден та синці на тілі. Отже, дії ОСОБА_3 призвели до загибелі ОСОБА_4 , у зв`язку з чим позивачам заподіяно моральну шкоду, загальний розмір якої становить 2 300 000 грн, оскільки смерть близької людини заподіяла їм значні моральні, фізичні, душевні та психічні страждання.

Зазначили, що на момент подання позову до суду ані ОСОБА_3 , ані МКП «Транс-Екіпаж» не сплатили їм жодних коштів у рахунок відшкодування шкоди, зокрема моральної, що свідчить про байдужість відповідача до скоєного та його наслідків.

Вважають, що накладення арешту на частину майна, яке належить на праві власності МКП «Транс-Екіпаж», є співмірним із заявленими позовними вимогами, а невжиття таких заходів може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду в даній справі, а також сприятиме забезпеченню ефективному захисту їхніх прав.

Із урахуванням викладеного, просять задоволити заяву про забезпечення позову.

Враховуючи положення ст.153 ЦПК України, сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликались.

Перевіривши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали справи, доходжу висновку про таке.

Встановлено, що позивачі звернулися до суду із позовом до МКП «Транс-Екіпаж», в якому ОСОБА_1 просила стягнути із відповідача в її користь 1 500 000 грн (один мільйон п`ятсот тисяч гривень) заподіяної моральної шкоди, а ОСОБА_2 800 000 грн (вісімсот тисяч гривень) заподіяної моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 , працюючого водієм автотранспортних засобів у МКП «Транс-Екіпаж» згідно із вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 квітня 2021 року визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки. Неправомірні дії ОСОБА_3 призвели до трагічної загибелі малолітньої ОСОБА_4 , яка є дочкою ОСОБА_1 та рідною сестрою ОСОБА_2 .

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивачів від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачам реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на їх користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

П. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Беручи до уваги викладене, суд звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по-перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по-друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Разом з тим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Аналізуючи позов, із яким звернувся ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , слідує, що предметом такого є відшкодування моральної шкоди, завданої злочином у загальному розмірі 2 300 000 грн (два мільйони триста тисяч гривень). Отже, накладення арешту на частину нерухомого майна, яке належить на праві власності відповідачу, є обґрунтованим та співмірним із заявленими позовними вимогами, сприятиме забезпеченню ефективного захисту прав та законних інтересів позивачів, а тому заява про застосування таких підлягає задоволенню. При цьому, при накладенні арешту на майно відповідача, останній не буде позбавлений права користування таким, а даний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично зберігається в користуванні і обмежується лише можливість його відчуження. Вказане свідчить про врахування судом інтересів як позивачів, так і відповідача та забезпечення їх балансу.

Накладення арешту на майно без позбавлення права користування ним узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 19 лютого 2021 року, згідно із яким враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Крім того, вважаю за необхідне роз`яснити, що у разі, якщо потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпаде або зміняться обставини, що зумовили його застосування, сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду першої інстанції з питанням скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 149, 150, 153, 157, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно МКП «Транс-Екіпаж», а саме, на будівлю, площею 139,2 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1 , позначену на плані літерою «В-1», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106, без позбавлення права користування нею.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження цієї ухвали не зупиняє її виконання.

Позивач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Позивач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Мале колективне підприємство «Транс-Екіпаж», , місцезнаходження: 82192, Львівська область, Дрогобицький район, с. Залокоть, вул. Миру, 244 А.

Суддя Грицай М.М.