Справа № 567/26/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Войтко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

в провадженні Острозького районного суду Рівненської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Острозької міської ради про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що звернулася до відповідача з запитом про надання публічної інформації. Запитувалася наступна інформація (документи): про наявність на території м.Острог вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач не надав відповідь на запит на отримання інформації.

Вказала, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 у справі №460/3713/20 визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Острозької міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію.

Позивач зазначила, що протиправними діями виконавчого комітету Острозької міської ради, їй була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій. Порушення її прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у неї негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій. Завдана шкода спричинила у неї негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що їй довелося присвяти багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Зазначила, що їй притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду її запиту порушило її законні права, сприймалося нею як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача, було порушено її стан душевної рівноваги, для відновлення якого їй доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Внаслідок неправомірних дій відповідача, були порушені її нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, з якими вона змушена додатково пояснювати чому стала менш привітною, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам та ін.

Вказуючи в позові, що моральні страждання підсилювались також, тим, що вона є інвалідом ІІ групи, просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі - 28338 гривень.

26.01.2021 відповідачем подано відзив на позов, в обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що позивачем не надано підтвердження того, що саме діями відповідача для позивача спричинено моральну шкоду. Зазначено, що відповідно до журналу реєстрації вхідних документів виконавчого комітету запит Брюшкової С.В. зареєстровано 06.05.2020 та виконано 12.05.2020, а з врахуванням вихідних днів, які припадали на 09.05.2020, 10.05.2020 та 11.05.2020 виконавчий комітет не порушив вимог ч.1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", а отже діяв у межах закону, тому просить відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, подав клопотання, в якому просить розглянути справу без участі представника, відмовити в задоволенні позову.

Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

09.09.2020 рішенням Рівненського окружного адміністративного суду задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Острозької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Острозької міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію. Рішення набрало законної сили 10.10.2020. (а.с.9-12)

Згідно копії висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ груп внаслідок психічного розладу № 565 виданого 18.08.2020 КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» Черкаської обласної ради, ОСОБА_1 , 1972 року народження, інвалід ІІ групи внаслідок психічного розладу, встановленої (переглянутої) 28.10.2010, проживає разом з ОСОБА_2 , за рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. Потребує стороннього догляду. Висновок дійсний до 18.02.2021. (а.с.13)

Згідно копії довідки обласної МСЕК № 2 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №128750, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторно оглянута 24.10.2018, група інвалідності ІІ (друга) 24.10.2018, причина інвалідності: інвалідність з дитинства, встановлено безтерміново. (а.с.14)

Позивач має пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , вид пенсії: У разі втрати годувальника, інвалід: 2 грп. з дитинства. (а.с.15)

Як встановлено з копії квитанції про відправку рекомендованого листа від 23.09.2020, ОСОБА_3 на адресу: АДРЕСА_1 , виконавчим комітетом Острозької міської ради було направлено лист про надання публічної інформації з додатком схемою земельної ділянки на одному аркуші 12.05.2020 за №вих-129/07-13-20, який направлено з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення саме 23.09.2020.

При вирішенні справи суд керується наступним.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року встановлено бездіяльність виконавчого комітету Острозької міської ради за зверненням позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст. 1167 ЦК України.

Положенням ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Так, згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади були сформульовані у постанові ВС від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Згідно ст.25 Закону України «Про звернення громадян», громадянину на його вимогу і в порядку встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних збитків у грошовому виразі визначається судом.

Згідно правових висновків, викладених у Постанові ВС від 18.04.2018 у справі № К/9901/10765/18, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені.

Відповідно до п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 216/3521/16-ц від 01.09.2020 визначено, що виходячи з положень ст. 16 та ст. 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.

Таким чином, сам по собі факт визнання рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2020, яке набрало законної сили 10.10.2020, у справі №460/3713/20, протиправною бездіяльність виконавчого комітету Острозької міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит ОСОБА_1 свідчить про завдання особі моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню незалежно від вини виконавчого комітету органу місцевого самоврядування.

Згідно з частинами другою та третьою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 цієї ж постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювач а та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На підтвердження завдання моральної шкоди виконавчим комітетом Острозької міської ради позивачем надано висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу №565, якою встановлено, що вона є інвалідом II групи внаслідок психічного розладу ще з 28.10.2010.

Також, до матеріалів справи позивачем надано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ від 24.10.2018, з якої вбачається, що позивач є інвалідом ІІ групи з дитинства.

Однак, з наданих документів не вбачається, що психічний розлад та інвалідність позивача сталися внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, проте суд вважає, що сама по собі наявність такої хвороби та інвалідності могли вплинути на характер та обсяг страждань позивача, що враховується судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, суд враховує і добросовісну поведінку відповідача, який до набрання рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 законної сили вчиняв дії, спрямовані на вручення відповіді на запит ОСОБА_1 , шляхом направлення 23.09.2020 рекомендованого листа.

Отже, враховуючи вищевикладені норми права, всі обставини даної справи, наявність в матеріалах справи доказів, обсяг заподіяної позивачу шкоди, глибину та тривалість її моральних страждань внаслідок порушення розумних строків розгляду звернення, та враховуючи те, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо недотримання встановленого п`ятиденного строку надання інформації на запит позивача на інформацію, що призвело до необхідності позивача для звернення до суду, тривалість розгляді справ позивача судами, суд з урахуванням засад розумності та справедливості, доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 гривень.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору

При зверненні до суду з позовом про стягнення моральної шкоди відповідно до ст.4 ч.2 п.5 Закону України «Про судовий збір» сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить на час звернення до суду з відповідним позовом 2270, 00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 79,45 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 18, 81-82, 141, 263, 265, 268, 272-273, 279, 354-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив

позов ОСОБА_1 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області (місцезнаходження: м.Острог, вул.Героїв Майдану, буд.4 Рівненська область, ) про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з виконавчого комітету Острозької міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з виконавчого комітету Острозької міської ради на користь держави судовий збір в сумі 79 (сімдесят дев`ять) грн. 45 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.