У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2021 Справа №607/1114/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М., за участі секретаря судового засідання Свергун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі скаргу ОСОБА_1 на дії органу примусового виконання, заінтересована особа ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) Савчук А.О. щодо не здійснення перевірки виконання боржником рішення у справі №607/1114/17 у час та місці побачення 15.02.2021 року та невиконання вимог частини четвертої статті 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження»; зобов`язати державного виконавця скласти акт про невиконання боржником 15.02.2021 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.11.2018 року, винести постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, звернутися з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, винести мотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вжити інших заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом; 3) визнати протиправними дії старшого виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Савчук А.О. щодо не здійснення перевірки виконання боржником рішення від 16.11.2018 року Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/1114/17 22.02.2021 року у час та місці побачення та не виконання вимог частини четвертої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язати державного виконавця скласти акт про невиконання боржником 22.02.2021 року рішення від 16.11.2018 року Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/1114/17, винести постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звернутися з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, винести вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вжити інших заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. Скарга мотивована тим, що 15 лютого 2021 року та 22 лютого 2021 року у визначений в рішенні суду час прибув за адресою: АДРЕСА_1 , однак боржник ОСОБА_3 не забезпечила побачення стягувача з сином, у зв`язку із чим він викликав поліцію. Вважає, що державний виконавець порушила вимоги статті 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження».

Від Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) надійшов відзив на скаргу, в якій начальник просить відмовити в задоволенні скарги. Покликається на те, що позивач жодного разу з моменту відкриття виконавчого провадження 05.10.2020 року не з`явився до державного виконавця, щодо вирішення питання місця побачення з дитиною, не відреагував на виклик державного виконавця та декілька раз не з`явився для виконання рішення суду. Стягувач виявив бажання виконання рішення суду 08.02.2021 року, 15.02.2021 року та 22.02.2021 року, тобто через чотири місяці після відкриття виконавчого провадження. При цьому жодних заяв на адресу відділу не надходило, а 15.02.2021 року та 22.02.2021 року він з`явився за власним бажанням за адресою АДРЕСА_2 . Понеділок є навчальним днем, скаржник тривалий час не з`являвся для побачення із сином в цей день, тому державним виконавцем не перевірено виконання рішення суду щоби не порушувати право дитини на освіту, а 22.02.2021 року на адресу відділу надійшла заява від ОСОБА_3 про відкладення виконавчих дій через перебування дитини на навчанні. Оскільки ОСОБА_4 не з`являється до державного виконавця, неможливо узгодити місце виконання рішення суду, та унеможливило здійснення перевірки виконання рішення суду.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 та призначено судове засідання.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про відкладення слухання справи. Зважаючи на те, що причин відкласти слухання справи скаржник не зазначив, суд вважає, що воно не підлягає до задоволення.

Представник виконавчої служби та стягувач в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

09 січня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №607/1114/17, згідно з яким суд вирішив: визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., встановивши, що батько проводить з сином час за наступним графіком: щопонеділка, з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.; кожну другу та четверту суботу місяця 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; другу частину щорічних літніх канікул.

20 жовтня 2020 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) Савчук А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63212358 за вказаним виконавчим листом.

05.10.2020 року на адресу ОСОБА_1 направлено виклик, в якому зобов`язано стягувача з`явитися до державного виконавця на 12.10.2020 о 10.30 год., щодо вирішення питання виконання рішення суду.

12.10.2020 року державним виконавцем здійснено перевірку виконання рішення суду, проте стягував ОСОБА_4 не з`явився, про що складено відповідний акт державного виконавця.

16.10.2020 року на адресу відділу надійшла заява ОСОБА_3 про перенесення виконавчих дій у зв`язку із тим, що син навчається в школі.

26.10.2020 року державним виконавцем здійснено перевірку виконання рішення суду проте стягував ОСОБА_4 не з`явився, про що складено відповідний акт державного виконавця.

Жодних заяв, клопотань на адресу відділу, щодо виконання чи не виконання рішення суду, встановлення місця побачення з дитиною з боку стягувача не надходило.

З відеозаписів нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_4 15.02.2021 року та 22.02.2021 року близько 12:00 намагався побачитися із своїм сином, однак, двері квартири були зачиненими.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з ч. 1 вказаної статті виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону (за рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням), перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною, встановлений ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. ч. 1 - 3 цієї статті виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

ОСОБА_4 стверджував, що державний виконавець не проконтролювала порядок виконання рішення суду.

Такі доводи суд вважає безпідставними, виходячи із такого.

Так, як стверджує державний виконавець, ОСОБА_1 не узгодив із стягувачем та державним виконавцем місце виконання рішення суду, що унеможливлює його перевірку. Крім того в час побачень 15.02.2021 року та 22.02.2021 року неповнолітній перебуває у школі.

Суд погоджується із такими доводами державного виконавця.

Той факт, що ОСОБА_4 , як він пояснив, явився близько 12:00, 15.02.2021 року та 22.02.2021 року за адресою АДРЕСА_2 , не є доказом неправомірних дій державного виконавця. Так, закон не зобов`язує державного виконавця проводити весь час, встановлений в рішенні суду з 10:00 до 12:00, чекаючи на ОСОБА_1 , який раніше не виявляв бажання приходити на побачення, а про бажання побачитися саме в дати 15.02.2021 року та 22.02.2021 року не повідомив.

Окрім того, неповнолітній син скаржника навчається в школі, по понеділках з 10:00 до 12:00 відбувається навчальний процес, а тому він не міг перебувати по АДРЕСА_2 , чекаючи на можливий прихід ОСОБА_1 .

Відтак, державним виконавцем не встановлено факту невиконання без поважних причин боржником рішення суду, а тому підстав для складання акту та винесення постанови про накладення на боржника штрафу відповідно до ч. 2 ст. 63, ч. 3 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» не було.

Щодо вимог скаржника скласти акт про невиконання рішення суду без поважних причин, то суд вважає такі вимоги безпідставним, оскільки державний виконавець не може складати акт щодо обставин, при яких він не був присутній.

Щодо вимог скаржника про визнання неправомірними дій державного виконавця та зобов`язання його винести постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі, визначеному законом України про виконавче провадження, то такі вимоги суд відхиляє у зв`язку із тим, що вказані дії державного виконавця є його правом, який він застосовує за наявності підстав, передбачених законом за наявності вини, та вжиття чи невжиття таких заходів не порушує права скаржника.

Частиною 3 статті 451 ЦПК України зазначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене суд вважає, що скарга ОСОБА_1 є безпідставною та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 450-452, 260 261, 353 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савчук А.О., заінтересована особа ОСОБА_2 , відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Повний текст ухвали виготовлено 14 червня 2021 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк