Ухвала

24 листопада 2021 року
м. Київ

справа № 539/4118/19
провадження № 61-10777св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого Фаловської І. М.,
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А.,

учасники справи:
заявник ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації, Міністерство оборони України,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 лютого 2020 року у складі судді Іващенка Ю. А. та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2020 року у складі колегії суддів: Пікуля В. П., Карпушина Г. Л., Панченка О. О.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст вимог заяви
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заяву обґрунтовував тим, що в період з 08 червня 1986 року до 27 липня 1986 року в складі в/ч № 61511 він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і працював в 30-ти кілометровій зоні відчуження. Даний факт підтверджується записами в належному йому військовому квитку, відповідними довідками, зокрема: довідкою військового комісаріату від 29 травня 2018 року № 383, довідкою військової частини від 29 жовтня 1992 року №288.
З метою отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії він звернувся до Управління соціального захисту населення Лубенської міської ради де його зобов`язали надати архівну довідку з Міністерства оборони України, що підтверджувала б факт його участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Проте, у довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 11 серпня 2008 року № 38791 його прізвище зазначено, як « ОСОБА_2 » (російською мовою), тоді як він є ОСОБА_1 , крім того, не повністю зазначені його ім`я та по-батькові.
Зазначену довідку він подав до Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації, проте йому відмовлено у видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.
На підставі викладеного, просив суд встановити факт належності йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 11 серпня 2008 року № 389791, оскільки будь-яким іншим способом встановити даний факт не можливо.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області рішенням від 17 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнив.

Встановив факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 11 серпня 2008 року № 38791.
Місцевий суд рішення мотивував тим, що в даному випадку ОСОБА_1 , за наявності передбачених законом підстав, звернувся до суду саме із заявою про встановлення факту належності йому архівної довідки, оскільки він отримав необхідний для отримання посвідчення документ, а саме, довідку, однак в ній допущено помилки.
Крім того, суд першої інстанції вказав що, виправити допущені помилки у оригіналах документів заявнику не має можливості, а встановлення факту належності документу має юридичне значення.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції Міністерство оборони Україниподало апеляційну скаргу.
Полтавський апеляційний суд постановою від 23 червня 2020 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишив без задоволення, а рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 лютого 2020 року залишив без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2020 року до Верховного Суду, Міністерство оборони України, посилаючись неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про закриття провадження у справі або про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Верховний Суд ухвалою від 18 вересня 2020 року відкрив касаційне провадження, витребував справу з суду першої інстанції, надіслав учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснив їм право подати відзив на касаційну скаргу.
Підставою для відкриття касаційного провадження є пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
У листопаді 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Підставою касаційного оскарження Міністерство оборони України зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права у випадку відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини шостої статті 294 та частини другої статті 315 ЦПК України у подібних правовідносинах.

Касаційну скаргу мотивувало тим, що суди з порушенням норм процесуального права розглянули справу в порядку окремого провадження, проте не врахували, що законом не передбачено встановлення такого факту як належність особі довідки, що підтверджує участь особи в ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС. Вказує, що вимога заявника спрямована на оскарження архівної довідки галузевого державного архіву Міністерства оборони України, в якій допущено помилку в прізвищі заявника, такі дії архіву позивач може оскаржити в порядку адміністративного судочинства та зобов`язати відповідний орган виправити допущені помилки. Посилається на аналогічні справи, у яких заяви про встановлення фактів належності довідки особам щодо участі в ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС Лубенським міськрайонним судом Полтавської області залишені без розгляду з підстав наявності між сторонами спору про право.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд установив, що відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області 13 серпня 1998 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Лубни Полтавської області (а. с. 3, 4).
Згідно з довідкою командира військової частини від 29 жовтня 1992 року № 288, ОСОБА_1 дійсно приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 05 червня 1986 року до 27 липня 1986 року в складі в/ч НОМЕР_2 , яка дислокувалась у с. Савичи Брагинського району Гомельської області і працював у зоні відчуження у червні 25 днів, у липні 26 днів (а. с. 13).
Із довідки військового комісаріату від 29 травня 2018 року № 383 вбачається, що правильне прізвище заявника « ОСОБА_3 ». Також із неї слідує, що ОСОБА_1 , 1958 року народження, дійсно приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 05 червня 1986 року по 27 липня 1986 року в складі в/ч НОМЕР_2 і працював в 30 км. зоні відчуження (а. с. 14).
Посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія1) серії НОМЕР_3 , видане 21 липня 2011 року на ім`я « ОСОБА_1 » (а. с. 9).
Проте, у архівній довідці від 11 серпня 2008 року № 38791 Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України, яка видана російською мовою зазначені дані заявника як « ОСОБА_4 » без розшифрування ініціалів.
Установлення факту належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 11 серпня 2008 року № 389791, потрібно для заміни існуючого посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Будь-яким іншим способом встановити даний факт не можливо.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Частиною третьою статті 400 ЦПК України передбачено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
За змістом частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Так, на розгляді колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду перебуває справа № 539/4118/19 (провадження № 61-10777св20) за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації, Міністерства оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення, за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 лютого 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2020 року.

У зазначеній справі Полтавський апеляційний суд у постанові від 23 червня 2020 року погодився із висновком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у рішенні від 17 лютого 2020 року про встановлення факту належності заявнику довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 11 серпня 2008 року № 38791.

Підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі є абзац 1 пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права у випадку відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини шостої статті 294 та частини другої статті 315 ЦПК України у подібних правовідносинах.

Проте, з`ясувалося, що після відкриття касаційного провадження у справі, яка переглядається, Верховний Суд висловив дві неоднакові позиції щодо юрисдикції розгляду спорів за тотожних обставин.
Так, у постанові від 23 червня 2021 року у справі № 539/4114/19 (провадження № 61-8093св20) за заявою ОСОБА_5 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про встановлення факту належності заявнику довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 27 травня 2019 року № 179/1/8651, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду залишила без задоволення касаційну скаргу Міністерства оборони України, а рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 лютого 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 04 травня 2020 року залишила без змін.

У зазначеній справі колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що суди попередніх інстанцій задовольняючи заяву ОСОБА_5 , обгрунтовано виходили з того, що довідка від 27 травня 2019 року № 179/1/8651 Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України про участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження є необхідним документом для отримання посвідчення заявнику, проте у ній допущено помилки, які заявник не може у встановленому законом порядку виправити, а тому наявні підстави для встановлення юридичного факту належності ОСОБА_5 архівної довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 27 травня 2019 року № 179/1/8651.
У постанові від 27 липня 2021 року у справі № 539/3760/19 (провадження № 61-8103св20) за позовом ОСОБА_6 до Міністерства оборони України, управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про встановлення факту належності йому довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України 08 квітня 2019 року № 179/1/6742, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнила частково, рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 лютого 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року скасувала, провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Міністерства оборони України, Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, закрила.

У зазначеній справі колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку проте, що спір у цій справі, пов`язаний з доведенням наявності підстав для визнання за позивачем певного соціально-правового статусу, не пов`язаний з будь-якими цивільними правами та обов`язками позивача, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками цей спір за участі позивача існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.
Наведене дає підстави для висновку, що правовідносини у справі, яка переглядається № 539/4118/19 (провадження № 61-10777св20) та у справах № 539/4114/19 (провадження № 61-8093св20), № 539/3760/19 (провадження № 61-8103св20) є подібними, проте застосування норм права у подібних правовідносинах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої та Другої судових палат Касаційного цивільного суду щодо розгляду справи є відмінним.
Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновку про те, що вимоги заявників у цій категорії справ мають розглядатися за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства.

Так, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У даному випадку заявник не ставить питання про встановлення факту належності його до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катасторофи, просить встановити факт належності йому архівної довідки.
Тобто, відсутній спір щодо визначення статусу заявника, як особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катасторофи, а довідка необхідна заявнику для заміни посвідчення особи, яка постаждала внаслідок Чорнобильської катасторофи.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Правове обґрунтування необхідності передачі справи на розгляд Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у цій справі колегія суддів вбачає в необхідності дотримання вимог пункту 4 частини четвертої статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тобто єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема єдністю судової практики.
Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.
Отже, вирішення справи Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду сприятиме забезпеченню сталості та єдності судової практики у подібних справах як в касаційному суді так і в судах попередніх інстанцій.
Керуючись частиною п`ятою статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Передати на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 539/4118/19 (провадження № 61-10777св20) за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб Управління соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації, Міністерства оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення, за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 лютого 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 червня 2020 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий І. М. Фаловська
Судді: В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко С. Ю. Мартєв В. А. Стрільчук