Суддя Попова В. О.
Справа № 644/5323/20
Провадження № 2/644/900/21
РІШЕННЯ

іменем України

26 травня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді- Попової В.О.,

за участю секретаря судових засідань Дашкової К.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 8 975 грн, витрати на професійну правничу допомогу та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Постановою апеляційного суду Харківської області від 05 березня 2018 року змінено рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2017 року та збільшено розмір додаткових витрат на дитину, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 з 1 238,66 грн до 10 873,66 грн. У частині відмови у задоволенні позову рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2017 року скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 щомісячно додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 2 250,00 грн до початку навчання дитини у школі, до 31 серпня 2018 року.Проте, кошти, які були наперед стягнуті з ОСОБА_1 за Постановою Апеляційного суду Харківської області від 05.03.2018 у справі №639/2535/17, ОСОБА_3 не витратила на оплату послуг Центру «Smartik» у тому розмірі, в якому вони були стягнуті з Позивача. ОСОБА_1 зазначає, що фактичні витрати на оплату послуг Центру «Smartik» виявились на 8975,00 грн меншими, ніж ті, які були наперед стягнуті з нього, оскільки дитина нерегулярно відвідувала дитячий центр. Позивач також вважає, що оскільки стягнені з цього суми як додаткові втрати у сумі 2250,00 грн. з жовтня 2017 р. по серпень 2018 р. мали чітке цільове призначення - оплату послуг Центру навчання «Smartik», то не витрачення цих коштів ОСОБА_3 саме на ці потреби є підставою для стягнення на його користь грошових коштів в розмірі 8 975 грн. Саме зазначена сума становить різницю між сумою фактично сплачених ОСОБА_3 коштів за послуги дитячого Центру навчання і розвитку «Smartik» та отриманою нею сумою додаткових витрат, яку наперед стягнуто з позивача ОСОБА_1 на виконання Постанови АСХО від 05.03.2018 в частині стягнення на користь ОСОБА_3 щомісячно додаткових витрат на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2250,00 гривень до початку навчання дитини у школі, до 31.08.2018 року.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Полупанова О.О., просили позов задовольнити, мотивували свої доводи аналогічно викладеному в ньому.

Відповідач ОСОБА_3 просила відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог. Категорично наполягала на тому, що сума додаткових витрат, стягнутих з ОСОБА_1 не залежить від кількості днів відвідування дитиною Центра навчання і розвитку «Smartik», та є фіксованою; зазначила, що всі гроші, отримані на виконання Постанови АСХО від 05 березня 2018 року у справі №639/2535/17, витрачені нею виключно на потреби спільного з позивачем сина.

Представник відповідача адвокат Бондаренко О.В. просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що з вересня 2011 року по вересень 2013 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_5 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 березня 2017 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2017 року по справі №639/2535/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 частину понесених нею додаткових витрат на дитину у сумі 1 238,66 грн. У задоволені іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

При ухваленні рішення суд зробив висновок, що відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, які викликані особливими обставинами (стаття 185 Сімейного Кодексу України (далі СК). Стягуючи з відповідача на користь позивача частину понесених ОСОБА_3 додаткових витрат на дитину (медичні консультації, придбання ліків, оплата лікаря-логопеда), суд першої інстанції виходив із того, що вони підтверджені належними та допустимими доказами. Відмовляючи у стягненні додаткових втрат на оплату послуг Центру навчання і розвитку «Smartik», суд виходив із того, що позивачем не надано чеків або квитанцій, які підтверджують факт оплати послуг. Окрім цього, суд відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення наперед щомісячно додаткових витрат на утримання дитини, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що витрати, які вона в майбутньому буде нести у зв`язку з відвідуванням дитиною Центру розвитку та навчання «Smartik», є необхідними для розвитку дитини.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 05 березня 2018 року вищевказане рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2017 року змінено та збільшено розмір додаткових витрат на дитину, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 з 1 238,66 грн до 10 873,66 грн. У частині відмови у задоволенні позову рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2017 року скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 щомісячно додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 2 250,00 грн до початку навчання дитини у школі, до 31 серпня 2018 року. У іншій частині рішення залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та збільшуючи розмір додаткових витрат на дитину до 10 873,66 грн, суд апеляційної інстанції виходив із того, що надані позивачем копії абонементів Центру розвитку та навчання «Smartik» за березень 2017 року на суму 3 400 грн, за квітень 2017 року на суму 3 100 грн, за червень 2017 року на суму 2 580 грн, за липень 2017 року на суму 1 760 грн, за серпень 2017 року на суму 1 630 грн, за вересень 2017 року на суму 4 500 грн є належними та допустимими доказами на підтвердження наданих послуг приватним підприємцем. Окрім цього, враховуючи, що між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_6 укладено договір про надання послуг № 1/2017 від 01 вересня 2017 року, відповідно до якого виконавець надає послуги з догляду за дитиною замовника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території Центру розвитку та навчання «Smartik» зі строком дії договору до 31 серпня 2018 року, апеляційний суд стягнув щомісячно додаткові витрати на утримання дитини, скасувавши у цій частині рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні цих вимог. При цьому, апеляційним судом взято до уваги те, що відповідач отримує доходи, працює, є фізичною особою-підприємцем, а відвідування дитиною сторін Центру розвитку та навчання «Smartik» зумовлене станом здоров`я дитини та розвитком його здібностей.

Ухвалою Верховного суду від 07.05.2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Харківської області від 05 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20.09.2018р. у справі №639/2535/17 заяву ОСОБА_3 про роз`яснення судового рішення Апеляційного суду Харківської області від 05 березня 2018 року задоволено частково: роз`яснено постанову Апеляційного суду Харківської області від 05 березня 2018 року та зазначено, що додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2250 гривень щомісячно до 31.08.2018 року підлягають стягненню починаючи з 01.10.2017 року . В іншій частині в задоволення заяви відмовлено.

Виконавчі листи у справі №639/2535/17 отримано ОСОБА_3 та пред`явлено їх до примусового виконання до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального

Управління юстиції у Харківській області.

02.04.2018 відкрито ВП №56078055 про стягнення щомісячно додаткових витрат на утримання малолітнього сина в розмірі 2250,00 гривень до початку навчання дитини у школі, до 31.08.2018 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30.08.2018р. постановлено розстрочити виконання Постанови Апеляційного суду Харківської області від 05.03.2018р. у справі №639/2535/17 на 12 місяців рівними частинами в сумі 797,26 грн.

З мотивувальної частини Постанови Апеляційного суду Харківської області від 05.03.2018р. вбачається, що між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_6 укладено договір про надання послуг №1/2017 від 01.09.2017 року, відповідно до якого виконавець надає послуги з догляду за дитиною замовника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Центру розвитку та навчання Smartik. Строк дії договору до 31 серпня 2018 року.

Згідно додатку до цього договору вартість складає 4500 грн. Отже, Ѕ частина цих витрат складає 2250 грн.

Вартість складається тільки із відвідування дитячого садочка та харчування. Будь-які додаткові послуги в суму договору не включені. Цей договір укладений до 01.09.2018 року, тобто, до часу коли дитина піде до школи.

Зазначені обставини не підлягають доказуванню.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 05 березня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 щомісячно додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2250,00 гривень до початку навчання дитини у школі, до 31.08.2018 року.

Проте згідно з відповіді Центра навчання і розвитку «Smartik» від 21.09.2018р., відповідач витратила на оплату Центру «Smartik» кошти в тому розмірі, в якому їх було стягнуто з ОСОБА_1 наперед відповідно до Постанови Апеляційного суду Харківської області ід 05.03.2018р. у справі №639/2535/17.

Фактичні витрати ОСОБА_3 на оплату Центра навчання і розвитку «Smartik» виявилися на 8975,00 гривень меншими, так як дитина відвідувала дитячий центр нерегулярно.

Так, за послуги Центру «Smartik» ОСОБА_3 у грудні 2017р. сплатила 820,00 грн. замість 4500,00 грн., у січні 2018р. - 2820 грн. замість 4500грн.; у лютому 2018р.- 3150 грн. замість 4500грн.; у березні 2018р. - 2700грн. замість 500грн.; у квітні сплачено 2100 грн. замість 4500 грн.; у травні 1900 грн. замість 500грн.; у червні - 1740грн.замість 4500грн, у липні 2100грн.замість 4500грн.; у серпні - 3220 грн. замість 4500грн.

Зазначений розрахунок позивача сторона відповідачів не оспорює; обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач та її представник в судовому засіданні посилались на те, що сума додаткових витрат, стягнутих з ОСОБА_1 не залежить від кількості днів відвідування дитиною Центра навчання і розвитку «Smartik», та є фіксованою.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1,2 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

З дослідженої та оголошеної в судовому засіданні, довідки Центра навчання і розвитку «Smartik» від 21.09.2018р.,(а.с.39), вбачається, що дитина відвідувала зазначений заклад не регулярно, внаслідок чого виникла різниця між сумою фактично сплачених ОСОБА_3 коштів за послуги дитячого Центру навчання і розвитку «Smartik» та отриманою нею сумою додаткових витрат, яку стягнуто з ОСОБА_1 на виконання Постанови АСХО від 05.03.2018; зазначена різниця становить 8 975 грн. Дані про розмір додаткових витрат, стягнутих рішенням суду, розмір фактично сплачених ОСОБА_3 коштів за послуги дитячого центру, сторона відповідачів в судовому засіданні від 16.03.2021 не оспорювала.

Виходячи з того, що сума фактично сплачених ОСОБА_3 коштів за послуги дитячого Центру навчання і розвитку «Smartik» є меншою ніж було стягнуто наперед відповідно до Постанови АСХО від 05.03.2018 року, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 8 975 грн. Саме зазначена сума становить різницю між сумою фактично сплачених ОСОБА_3 коштів за послуги дитячого Центру навчання і розвитку «Smartik» та отриманою нею сумою додаткових витрат, яку наперед стягнуто з ОСОБА_1 на виконання Постанови АСХО від 05.03.2018 в частині стягнення на користь ОСОБА_3 щомісячно додаткових витрат на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2250,00 гривень до початку навчання дитини у школі, до 31.08.2018 року.

При цьому суд враховує правову позицію, викладену в Постанові Верховного Суду України від 02.03.2016 року (справа 6-3090цс15) стосовно того, що права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондиційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача в цій частині та наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) грошові кошти в розмірі 8 975 (вісім тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судові витрати в розмірі 3 840 (три тисячі вісімсот сорок) гривень 80 копійок, з яких: 840 грн 80 коп. сплачений судовий збір, 3 000 грн витрати на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 26.05.2021. Повний текст рішення складено 31.05.2021.

Суддя В.О. Попова