Справа № 204/78/20
Провадження № 2/204/100/21 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника відповідача за

первісним позовом і позивача за зустрічним ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за первісним позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за надані телекомунікаційні послуги і зустрічним позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про стягнення моральної шкоди та штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «ВФ Україна» заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 25 090 грн. 66 коп. В обґрунтування позову вказав, що між ПрАТ «ВФ Україна» (23.05.2017 р. перейменоване із ПрАТ «МТС Україна»), що є правонаступником всіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства «Український мобільний зв`язок» та ОСОБА_2 була досягнута згода з усіх істотних умов і укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку № 1.10977103/1786685 від 06.08.2004 р. 11.05.2018 року, уже після укладення договору, відповідач подав заяву про підключення послуги міжнародного роумінгу. Дана заява була виконана, а послуга «Міжнародний роумінг» підключена 11.05.2018 року о 15:59:20, що підтверджується відомостями з автоматизованої (білінгової) системи оператора. З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку відповідачеві було присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 . З технічних причин, у зв`язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за послуги) особовий рахунок абонента було замінено на № НОМЕР_2 . Відповідно до умов договору та Умов користування мережами мобільного зв`язку, що є невід`ємною частиною зазначеного договору, та згоду з якими підтверджено підписом відповідача, відповідач взяв на себе обов`язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі оператора, особисто перевіряти залишок авансового платежу та вносити відповідні платежі за послуги, отримані за договором. Згідно умов договору, відповідач взяв на себе обов`язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі мобільного зв`язку. За наявності авансу рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Станом на дату подання даної заяви відповідач не оплатив отримані ним послуги зв`язку ані самостійно, ані на підставі надісланого позивачем на його адресу рахунку, виставленого 31.07.2018 року На підставі цього та відповідно до умов договору відповідач був відключений від мережі зв`язку ПрАТ «ВФ Україна». На адресу відповідача 24.12.2018 року позивачем була надіслана претензія № С02/12 з проханням терміново сплатити суму заборгованості. Проте, відповідач залишив її без задоволення. Таким чином, сума заборгованості відповідача перед ПрАТ «ВФ Україна», яка виникла з 16.01.2019 р. на момент звернення до суду із заявою становить 25 090 грн. 66 коп. За невиконання умов договору на підставі Додаткової угоди до нього відповідачу була нарахована договірна санкція (штраф) у розмірі 665 грн. 82 коп. Проте Позивач зросить стягнути лише основну суму заборгованості за надані телекомунікаційні послуги - 25 090 грн. 66 коп.

Пізніше представником відповідача було подано зустрічну позовну заяву, в якій він просив відмовити в задоволенні первісної позовної заяви, стягнути з ПрАТ «ВФ Україна» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 25090 грн. 66 коп., а також на користь державного бюджету штраф у розмірі 25090 грн. 66 коп. В обґрунтування вищевказаного вказав, що 10 серпня 2004 року між ОСОБА_2 та СП «Український Мобільний Зв`язок» (правонаступником якого є ПрАТ «ВФ Україна») в особі ПП ОСОБА_3 було укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку № 76/02. На підставі укладеного Договору оператором мобільного зв`язку здійснювалось надання послуг мобільного зв`язку за номером НОМЕР_3 . У серпні 2018 року оператором мобільного зв`язку шляхом направлення смс-повідомлення абонентові було повідомлено про існування заборгованості на особовому рахунку НОМЕР_2 у розмірі 25 090,65 грн. та обмежено надання послуг мобільного зв`язку, тобто фактично відключено номер абонента від надання послуг мобільного зв`язку. Після обмеження надання послуг ОСОБА_2 неодноразово повідомлялось оператору мобільного зв`язку про помилковість нарахування заборгованості та відсутність даної послуги у переліку, що ним замовлялись. Незважаючи на вищевказане, ПрАТ «ВФ Україна» було повідомлено про існування заборгованості на рахунку та повністю обмежено надання послуг мобільного зв`язку за номером НОМЕР_3 . Позивач (відповідач за первісним позовом) повністю не згоден з нарахуванням заборгованості на особовому рахунку НОМЕР_2 у розмірі 25 090,65 грн., вважає такі дії відповідача (позивача за первісним позовом) незаконними та такими, що порушують його права, як споживача. Також вказав, що зважаючи на вік та незадовільний стан здоров`я позивача (відповідача за первісним позовом) а також те, що моральні страждання ОСОБА_2 продовжують існувати з серпня 2018 року, тобто протягом тривалого часу, дані обставини негативним чином відображаються на моральному та психологічному стані через постійні переживання.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2020 року об`єднано в одне провадження первісний позов Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за надані телекомунікаційні послуги і зустрічний позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про стягнення моральної шкоди та штрафу.

Позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якій вказав, що обслуговування мобільного номера НОМЕР_3 у роумінгу відбувалося у повній відповідності до договору та Умов користування, послуги були надані за замовленням абонента. Тарифікацію послуг було проведено коректно, згідно з даними обладнання компанії, роумінг-партнера та відповідно до затверджених Тарифів. Також вказує, що притягнення до відповідальності згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» належить до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів. Крім цього, абонентом не вказано в чому полягає завдана йому моральна шкода та докази її завдання. Як уже було зазначено, жодних неправомірних дій чи бездіяльності зі сторони Оператора не відбувалося. А розмір завданої шкоди було визначено, керуючись фінансовим станом Оператора. На підставі вищевикладеного, просив відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом Федорів І.Я. в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала клопотання, в якому просила розглянути дану справу без її участі.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 просив задовольнити зустрічну позовну заяву, а в задоволенні первісної позовної заяви відмовити.

Вислухавши представника відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача за первісним позовом не підлягають задоволенню, а позовні вимоги позивача за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню по наступним підставам.

Зі статуту Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» вбачається, що у Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» перейменовано Приватне акціонерне товариство «МТС Україна», в яке було перейменовано зі зміною типу та назви Товариства Закрите акціонерне товариство «Український мобільний зв`язок», що створене шляхом перетворення Українсько-германсько-голандсько-датського спільного підприємства «Український мобільний зв`язок» в Україні (а.с. 25-26).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що 06 серпня 2004 року між СП «Український мобільний зв`язок» в особі ПП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір № 1.10977103/1786685, на підставі якого оператором мобільного зв`язку здійснювалось надання послуг мобільного зв`язку за номером НОМЕР_3 (а.с. 11-12).

Крім цього, 23 березня 2018 року було укладено додаткову угоду № 10575055 до договору про надання послуг мобільного зв`язку № 76/02 від 10.08.2004 року (а.с. 47).

Відповідно до п. 1.1 договору № 1.10977103/1786685 UMC згідно з цим договором надає абоненту послуги мобільного зв`язку в межах України. Міжнародний телефонний зв`язок здійснюється з країнами, що визначаються за вибором UMC.

Згідно з п. 1.2 вищевказаного договору, загальні умови укладення цього договору та надання послуг мобільного зв`язку у повному обсязі визначаються Правилами користування мережами мобільного зв`язку UMC, які є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до умов договору № 1.10977103/1786685 ОСОБА_2 замовляв такі послуги: UMC-сім`я, SMS, переадресування дзвінка, додатковий пакет мережі.

Пунктом 2.2.1 вищевказаного договору передбачено, що UMC зобов`язане надавати послуги абоненту згідно з цим договором, правилами користування мережами мобільного зв`язку та тарифами UMC.

Відповідно до рахунку за телекомунікаційні послуги ПрАТ «ВФ Україна», заборгованість ОСОБА_2 на 31.07.2018 року становить 25090 грн. 66 коп. (а.с. 23-24).

З відповіді SD-18-10940 від 05.09.2018 року вбачається, що 23.07.2018 року за мобільним номером НОМЕР_3 зафіксовано користування послугами мобільного зв`язку на території Німеччини в мережі мобільного оператора «Telekom Deutschland GmbH, DEUD1», а саме користування послугою «Мобільний інтернет» загальним обсягом 840000 Кb. Вартість послуги «Мобільний Інтернет» у роумінгу становить 30.00 грн./ 100 Кb , інтервал тарифікації - 100 Кb. Кожні неповні 100 Кb тарифікуються як повні (а.с. 48).

З відповіді SD-18-12537 від 16.10.2018 року вбачається, що 15 травня 2018 року за мобільним номером НОМЕР_3 було підключено додаткову послугу «Міжнародний роумінг» після звернення до Центру обслуговування абонентів ПрАТ «ВФ Україна» та оформлення відповідної заявки (а.с. 50-52).

З відповіді SD-19-03071 від 19.03.2019 року випливає, що 11 травня 2018 року о 15:59 до Центру дистанційного обслуговування абонентів ПрАТ «ВФ Україна» зателефонувала особа з іншого номера телефону з проханням підключити за мобільним номером НОМЕР_3 додаткову послугу «Міжнародний роумінг», оскільки зі слів особи, що зателефонувала, абонент цього номера вже перебував за кордоном. Особа, яка зателефонувала до Центру дистанційного обслуговування абонентів ПрАТ «ВФ Україна» з метою підключення за мобільним номером НОМЕР_3 додаткової послуги «Міжнародний роумінг» вказала серію та номер паспорта ОСОБА_2 , відповідно до внутрішньої процедури Центру дистанційного обслуговування абонентів ПрАТ «ВФ Україна» (а.с. 53-54).

Відповідно до п. 9, 10 Політики приватності ПрАТ «ВФ Україна» (Додаток 3 до наказу від 27.06.2018 №ОД/П-191.0) оброблення ПД розпорядником, третьою особою чи за межами України може здійснюватися виключно за Згоди суб`єкта ПД. На розпорядника та третіх осіб, що здійснюватимуть оброблення ПД на підставі відповідних угод з Компанією розповсюджуються всі передбачені законодавством вимоги та відповідальність щодо збереження та схоронності ПД. Компанія несе усю, передбачену законодавством відповідальність за збереження ПД, наданих їй для обробки. Уся інформація, що містить ПД - є суворо конфіденційною і не може розповсюджуватися жодним чином без відповідної згоди на це суб`єкта ПД, окрім випадків прямо передбачених Законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

З вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_2 особисто не замовляв додаткову послугу «Міжнародний роумінг», про що у своїх відповідях зазначає сам позивач за первісним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Таким чином, у позивача за первісним позовом не має жодних правових підстав для стягнення заборгованості з відповідача за первісним позовом, оскільки він не замовляв додаткову послугу «Міжнародний роумінг», відповідно до якої у нього виникла заборгованість. Крім цього, сам позивач за первісним позовом повідомляє, що дану послугу було підключено за заявкою третьої особи, не відповідача за первісним позовом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні первісного позову Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за надані телекомунікаційні послуги.

Стосовно зустрічного позову необхідно вказати наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом просив стягнути з ПрАТ «ВФ Україна» на користь державного бюджету штраф у розмірі 25090 грн. 66 коп.

В той же час, п. 13 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право накладати на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до порядку накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 р. № 1177, на суб`єктів господарювання накладається стягнення у вигляді штрафу відповідно до статті 23 Закону України "Про захист прав споживачів". Накладати на суб`єктів господарювання штрафи, передбачені пунктом 2 цього Порядку, мають право Голова Держпродспоживслужби, його заступники, начальники територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступники у межах їх компетенції.

Таким чином, суд не є відповідним органом, який накладає стягнення у вигляді штрафу на суб`єктів господарювання, а відтак дана вимога не підлягає задоволенню.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

Позивач за зустрічним позовом просив стягнути з відповідача за зустрічним позовом моральну шкоду у розмірі 25090 грн. 66 коп.

Враховуючи характер, глибину фізичних та душевних страждань, суд вважає розмір моральної шкоди, пред`явлений позивачем за зустрічним позовом до стягнення у розмірі 25090 грн. 66 коп., - є завищеним, та зазначений розмір, на думку суду, не знайшов свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи.

Окремо слід зазначити, що, визначаючи розмір відшкодування, суд враховує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача, як потерпілої особи, і не повинен призводити до його збагачення.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Згідно же з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За таких обставин, з урахуванням встановлених судом вище обставин, суд вважає необхідним стягнути з Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 7000 грн. 00 коп.

Крім того, в порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача за зустрічним позовом повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 840 грн. 80 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом), оскільки позивач за зустрічним позовом звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі вищевикладеного, Законом України «Про захист прав споживачів», порядком накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 р. № 1177, ст. 11, 13, 14, 23, 509, 526, 527, 1167 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 89, 128, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні первісного позову Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за надані телекомунікаційні послуги - відмовити в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про стягнення моральної шкоди та штрафу - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 7000 грн. 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14333937, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Самсонова