Справа № 944/3344/20
Провадження №2/944/519/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2021 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Карпин І.М.

з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10.07.2004 з ОСОБА_4 уклали шлюб. Від подружніх відносин у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 15.10.2019 шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач кошти на утримання дітей надає на свій розсуд та нерегулярно. На даний час діти потребують значних затрат для належного догляду, збільшились потреби для навчання, розвитку, діти відвідують ряд гуртків, курси та репетиторів. Станом на сьогоднішній день діти навчаються у школі, витрат на шкільне приладдя, додаткову літературу, харчування, потреби школи становлять 2000 грн на кожну дитину. Крім цього, діти всебічно розвиваються, зокрема дочка займається танцями у гуртку «Горличка», оплата щомісячно становить 400 грн, бере уроки гри на фортепіано витрати становлять 200 грн на місяць, також відвідує заняття з повітряної гімнастики вартість одного заняття становить 200 грн, у тиждень вона двічі відвідує дані заняття, тому оплата у місяць становить 1600 грн. Обоє дітей відвідують репетитора з англійської мови витрати на місяць становлять 3000 грн. Крім цього, в даний час син відвідує ІТ курси (інформатика) вартість курсів 6000 грн. Для виступів на концерти доньці необхідно купувати або шити відповідний одяг, затрати на які становлять понад 500 грн на один виступ, а упродовж року таких відбувається 3-4. Також щорічно діти перебувають на відпочинку у Карпатах та на морі. Вартість відпочинку становить близько 20000 грн на кожну дитину. Відповідач працює неофіційно, має високий дохід, достатньо забезпечений, має можливість сплачувати аліменти на відповідне та належне утримання дітей. Шляхом підрахунків, витрати на дітей щомісячно становлять приблизно до десяти тисяч на кожну дитину. Просить стягувати аліменти на утримання дітей по 5000 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

03.09.2020 ОСОБА_4 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після розірвання шлюбу син ОСОБА_5 проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Мати заперечує факт проживання сина з батьком, тому просить визначити місце проживання дитини у судовому порядку. Позивач за первісним позовом не надала обґрунтувань з приводу розміру аліментів в розмірі 5000 грн. Він є фізичною особою підприємцем, на утриманні має двоє дітей, непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, а тому вважає, що аліменти з нього слід стягувати у частці від заробітку в розмірі 1/6 частини на утримання дочки. В цей же час просить стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина в розмірі ј частини від її заробітку (доходу).

19.10.2020 відповідач по зустрічному позову ОСОБА_1 подала відзив на зустрічну позовну заяву, зазначаючи, що не заперечує того факту, що ОСОБА_5 проживає у житловому будинку, який збудований коштами сім`ї під час перебування сторін у шлюбі. Позивач ОСОБА_4 перебуває на заробітках у Великій Британії, де він фактично і створив іншу сім`ю. Вона проживає недалеко від сина і забезпечує дитину всім необхідним. Батько кошти на утримання дітей надає нерегулярно, на власний розсуд не враховуючи потреб дітей та фактичних витрат на їх утримання, що і слугувало підставою подання первісного позову про стягнення аліментів. Наявність батьків пенсійного віку не доводить обставину перебування їх на утриманні сина ОСОБА_4 , оскільки мають ще дочку, яка також має обов`язок по утриманню батьків. Місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, тому в задоволенні зустрічного позову просить відмовити у зв`язку із безпідставністю позовних вимог.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 11.08.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. Ухвалою суду від 28.09.2020 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та визначено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні. До участі в розгляді справи залучено Яворівську районну державну адміністрацію Львівської області як орган опіки та піклування. Призначено підготовче судове засідання. 28.01.2021 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні позивач по первісному позову ОСОБА_1 та її представник адвокат Кісь О.Р. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, давши пояснення аналогічні доводам позовної заяви, просили первісний позов задовольнити. Проти зустрічного позову заперечили, давши пояснення аналогічні доводам викладеним у відзиві на зустрічну позовну заяву, просили в зустрічному позові відмовити.

Представник відповідача по первісному позову адвокат Квак В.М. в судовому засіданні проти первісного позову частково заперечив, давши пояснення аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві, просив первісний позов задовольнити частково в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини від його доходу, зустрічний позов просив задовольнити в повному обсязі.

Представник органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про проведення судового розгляду у їх відсутності. До клопотання долучили висновок про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_5 , відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне визнати проживання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_1 , з якою він бажає проживати.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, дослідивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, від подружніх відносин у них народилося двоє дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дочка ОСОБА_6 проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, що сторонами не оспорюється.

Син ОСОБА_5 фактично проживав у житловому будинку за місцем проживання батька, з 28.09.2020 фактично проживає разом з матір`ю, що сторонами в судовому засіданні не оспорювалось.

В судовому засіданні ОСОБА_5 , якому виповнилось повних 14 років, ствердив, що бажає проживати разом з матір`ю. На даний час фактично перебуває на утриманні матері, батько після подання до суду позову надсилає йому кошти.

ОСОБА_6 в судовому засіданні ствердила, що проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, батько працює в Англії, періодично приїжджає в Україну. Батько передав їй на день народження 200 фунтів, до того передавав 100 фунтів.

Відповідно до ч.3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Так як син ОСОБА_5 досягнув 14 років та бажає проживати з матір`ю, вимога позивача по зустрічному позову про визначення місця проживання сина ОСОБА_5 з батьком до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини.

Частини 1-3 ст. 181 СК України передбачають, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Стаття 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платник аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2020 року 2 218 гривень, з 1 липня 2 318 гривень, з 1 грудня 2 395 гривень.

Відповідно до статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Вказані величини свідчать лише про мінімальний рівень матеріального забезпечення.

При цьому, слід зазначити, що закріплений на законодавчому рівні розмір прожиткового мінімуму не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів.

З матеріалів справи убачається, що відповідач ОСОБА_4 є працездатною особою молодого віку, проживає та працює у Великій Британії. Належних та допустимих доказів про матеріальне становище суду не надав. На утриманні ОСОБА_4 має малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наявність у відповідача ОСОБА_4 непрацездатних батьків, не свідчить про їх перебування на його утриманні. Жодних доказів, які б стверджували дану обставину, відповідачем не подано.

Враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, та враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання дітей слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Вказаний розмір аліментів з врахуванням істотного здорожчання вартості усіх груп товарів для дітей, інфляційних процесів, не є надміру високим і відповідатиме інтересам та потребам дітей.

Водночас аліменти на утримання сина ОСОБА_8 з відповідача ОСОБА_4 слід стягувати з 28.09.2020 з дня фактичного його проживання разом з матір`ю, аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 слід стягувати з дня звернення з позовом до суду з 28.07.2020 до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Витрати зазначені позивачем по первісному позову ОСОБА_1 , пов`язані з розвитком здібностей дітей, відпочинком, відносяться до додаткових витрат, а тому не можуть враховуватись при визначені розміру аліментів, водночас розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору може бути визначений за рішенням суду.

Оцінюючи зібрані у справі докази суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає частково до задоволення, а в зустрічному позові слід відмовити, у зв`язку із безпідставністю позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача по первісному позову слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 840 гривень 80 копійок.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

первісний позов задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28.09.2020.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову - з 28.07.2020.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно п.1 ст.430 ЦПК України стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду чи через Яворівський районний суд Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М.Карпин