15.06.2021 Єдиний унікальний № 371/1558/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Миронівка

ЄУН 371/1558/18

Провадження № 2/371/358/21

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Сахненко О.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що 8 жовтня 2016 року о 10 годині на 52 км автодороги Київ-Знам`янка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «MERCEDES», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

В результаті зіткнення мало місце пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду, після настання дорожньо-транспортної пригоди співробітниками поліції були складені протоколи про адміністративне

правопорушення відносно обох водіїв.

Постановами Обухівського районного суду Київської області водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано винуватими у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, на обох водіїв накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

11 жовтня 2016 року власник пошкодженого автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована відповідно до полісу № АЕ/6212981 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія».

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «MERCEDES», д.н.з. НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди, не була застрахована в жодній страховій компанії.

За дорученням МТСБУ врегулювання даної справи було доручено Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Країна». За дорученням ПрАТ «СК «Країна» було проведене незалежне автотоварознавче дослідження пошкодженого у ДТП транспортного засобу автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до звіту серія SL № 24435 від 28 жовтня 2016 року, розмір матеріального збитку спричиненого власнику в результаті пошкодження автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 48 470, 88 грн. з ПДВ.

У зв`язку з тим, що винних у дорожьо-транспортній пригоді було двоє водіїв, на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ було прийнято рішення про поділ навпіл розміру завданого збитку власнику автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 , та зменшення виплати на суму ПДВ.

В зв`язку з чим, МТСБУ сплатило на користь власника транспортного засобу марки «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 22 090,21 грн.

Також позивачем було сплачено витрати за послуги з врегулювання справи № 36562 в сумі 1300 гривень.

В добровільному порядку витрати відповідачем не відшкодовані, а тому позивач просив в судовому порядку стягнути понесені ним регламентні виплати, а саме страхове відшкодування в розмірі 22090,21 гривень та витрати за послуги з врегулювання справи № 36562 в розмірі 1300 гривень та понесені судові витрати в розмірі 1762 гривні.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 28 січня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

28 січня 2019 року відповідачу направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання.

01 лютого 2019 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено відповідачу.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку.

Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Аргументи учасників справи

Відповідач відзиву на позов не подав.

Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи

Судом встановлені такі фактичні обставини.

8 жовтня 2016 року о 10 годині на 52 км автодороги сполученням «Київ-Знам`янка» трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «MERCEDES», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті зіткнення мало місце пошкодження транспортних засобів. Працівниками поліції було складено протоколи про адміністративне правопорушення відносно обох водіїв.

Такі обставини підтверджуються даними довідки про дорожньо транспортну пригоду № 884054 від 28 жовтня 2016 року, виданої Обухівським ВП ГУНП в Київській області (а.с. 5).

Постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року у справі № 372/2792/16-п ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року відповідача у справі № 372/2793/16-п ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Вказані обставини підтвердженні даними постанов Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року (а.с. 9-11).

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована відповідно до полісу № АЕ/6212981 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія». Строк дії страхового полісу з 18 червня 2016 року по 17 червня 2017 року. Страхувальником є ОСОБА_2 .

Вказана обставина підтвердженна даними полісу № АЕ/6212981 від 17 червня 2016 року (а.с.7).

Дорожньо-транспортна пригода сталася в межах дії укладеного полісу.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «MERCEDES», д.н.з. НОМЕР_2 , не була застрахована в жодній страховій компанії.

Вказана обставина підтвердженна даними витягу з Централізованої бази даних МТСБУ від 11 жовтня 2016 (а.с. 8).

11 жовтня 2016 року власник пошкодженого транспортного засобу автомобіля марки «CHEVROLET AVEO» ОСОБА_2 повідомив позивача про страховий випадок. 11 листопада 2016 року він звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Вказані обставини підтверджуються повідомленням про дорожньо транспортну пригоду, подану ОСОБА_2 до МТСБУ 11 жовтня 2016 року (а.с. 6) та заявою від 10 листопада 2016 року (а.с. 40).

17 жовтня 2016 року начальним департаменту внутрішнього страхування МТСБУ було надано доручення на виконання робіт по справі № 36562 Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Країна».

Вказана обставина підтверджується даними доручення № 3/1-05/36562/вих1 від 17 жовтня 2016 року (а.с.12).

За дорученням ПрАТ «СК «Країна» було проведене незалежне автотоварознавче дослідження пошкодженого у ДТП транспортного засобу автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до звіту серія SL № 24435 від 28 жовтня 2016 року розмір матеріального збитку спричиненого власнику в результаті пошкодження автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 48 470, 88 грн. з ПДВ.

Вказана обставина підтверджується даними звіту серії SL № 24435 від 28 жовтня 2016 року, проведеного ТОВ АК «Укравтоекспертиза» (а.с.а.с. 13-39).

Розмір страхового відшкодування шкоди, заподіяної транспортному засобу, розрахований в сумі 22090, 21 грн. Вказана сума становить 50% від розміру завданого збитку власнику автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 , та зменшення виплати на суму ПДВ. Сума розрахована МТСБУ з врахуванням обопільної вини власників транспортних засобів у дорожньо транспортній пригоді та правил Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Такі обставини підтверджені даними доданої до матеріалів справи довідки № 1 від 10 лютого 2017 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с. 41).

17 лютого 2017 року МТСБУ видано наказ № 1440 про відшкодування ОСОБА_2 шкоди з фонду захисту потерпілих у розмірі 22090,21 грн.

22 лютого 2017 року вказана сума коштів була перерахована ОСОБА_2 .

Вказані обставини підтверджується даними наказу № 1440 від 17 лютого 2017 року, платіжного доручення № 1440рв від 21 лютого 2017 року (а.с. 41 зв., 42).

15 лютого 2016 року позивачем було оплачено послуги з врегулювання в сумі 1300 грн. ПАТ СК «Країна», яку було залучено для врегулювання справи.

Вказана обставина підтверджується даними платіжного доручення № 70/СВ/2016 від 15 лютого 2016 року (а.с. 42).

Загальна сума регламентних виплат позивача по даній страховій справі складає 23390,21 грн.

21 лютого 2017 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП (а.с. 43).

23 березня 2018 року АО «Адвокатська фірма «Ліган Лайн» на адресу відповідача направлено вимогу про компенсацію регламентних виплат на суму 23390,21 грн., яку відповідач отримав 28 березня 2018 року.

Вказані обставини підтверджується даними вимоги № 0037-05/03-18 від 27 березня 2018 року та трекінгом відстеження на офіційному сайті АТ «Укрпошта» (а.с. 44-45).

У добровільному порядку відповідач не компенсував позивачу витрати по виплаті страхового відшкодування.

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 3 вказаної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 999 ЦК України визначено, що законом може бути встановлений обов?язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров?я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов?язкове страхування). До відносин, що випливають із обов?язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини у сфері обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров?ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застраховував свою щільно-правову відповідальність.

Згідно з пунктом 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов?язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

За правилами підпункту 38.2.1. пункту 38.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ, після сплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Докази того, що відповідач відноситься до осіб, визначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в матеріалах справи відсутні.

Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

МТСБУ сплатило страхове відшкодування ОСОБА_2 , а тому, відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України, має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача.

Згідно із статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

На підставі пункту 36.3. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов?язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів.

Як встановлено у пунктах 1 та 3 частини 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Разом з тим така постанова є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року у справі № 372/2792/16-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_2 порушив вимоги пункту 9.4 Правил дорожнього руху, відповідно до якого подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менше як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, порушеної відносно ОСОБА_2 , та встановлення його вини, судом взято до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 , викладені в додатку до адміністративного протоколу, який був пасажиром маршрутного таксі марки «Мерседес» під управлінням громадянина ОСОБА_1 . Вказаний свідок показав, що автомобіль «Шевроле Авео» здійснив випередження праворуч автомобіля «Мерседес» та різко зупинився перед ним, не подавши при цьому сигналу повороту. Водій маршрутного таксі ( ОСОБА_1 ) рухався приблизно зі швидкістю 60-70 км/год., намагався уникнути зіткнення, рухаючись якомога правіше, але не встиг і в результаті сталася аварія».

Постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року відповідача у справі № 372/2793/16-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. За обставинами, встановленими в постанові, ОСОБА_1 порушив пункт 13.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (у порядку часткової відповідальності). У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

В пункті 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що спір про відшкодування шкоди, завданої самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

У вказаних постановах ступінь вини кожного з водіїв не встановлювалася. Проте, досліджуючи обставини, встановлені в постановах Обухівського районного суду під час розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушених відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та, оцінюючи вказані обставини, як докази в їх сукупності, суд дійшов дить висновку, що до виникнення аварійної ситуації призвели дії саме ОСОБА_2 . Вказана обставина є істотною, а тому і такою, що впливає на визначення розміру частки відшкодування шкоди.

За таких обставин, суд дійшов висновку про встановлення ступеня вини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у співвідношенні 80 % на 20 %. Тому, розмір частки відшкодування шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 судом визначається як 20 % загального розміру шкоди, заподіяної транспортному засобу «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 , що становить 48470,88 грн. х 20 % = 9694,18 грн. Саме в частині стягнення вказаної суми позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення витрат за послуги врегулювання справи, суд зазначає, що згідно пункту 8. "Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків", затвердженого Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 23 лютого 2006 року № 5417 для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків МТСБУ здійснює оплату послуг представників МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду. Аварійний комісар діє як виконавець за договором про виконання робіт, що укладається з МТСБУ, та на підставі письмового доручення МТСБУ, тобто тут мають місце договірні зобов`язання між МТСБУ та аварійним комісаром. Право МТСБУ після сплати страхового відшкодування подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, стосується саме виплаченої суми страхового відшкодування (пункти 38.2,38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а не інших витрат, понесених позивачем при здійснені своїх повноважень.

Отже, можливість стягнення МТСБУ в порядку регресу витрат на послуги аварійного комісара не передбачена чинним законодавством.

Таким чином виплати вартості послуг з врегулювання справи не підлягають відшкодуванню, у звязку з тим, що такі виплати страховика не є страховим відшкодуванням, а повязані з його внутрішньогосподарською діяльністю, а також не є витратами, що підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду.

Висновки за результатами розгляду

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підтверджені матеріалами справи. Разом з тим, з урахуванням ступеня вини кожного з осіб, які стали учасниками дорожньо транспортної пригоди, частка розміру відшкодування шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 визначена судом як 20 % загального розміру шкоди, заподіяної транспортному засобу «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 , і становить 9694,18 гривень. Вартість послуг з врегулювання справи не підлягають відшкодуванню, у звязку з тим, що такі виплати страховика не є страховим відшкодуванням, а повязані з його внутрішньогосподарською діяльністю, а також не є витратами, що підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду.

Щодо розподілу судових витрат

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1762 гривні.

Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вказаного правила, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі пропорційно задоволеним вимогам.

Ціна позову становить 23390,21 гривня. Виходячи з того, що позовні вимоги задоволено в частині стягнення 9694,18 гривень, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 730,27 гривень (9694,18 грн. х 1762 грн./23390,21 грн.=730,27 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 9694 (дев?ять тисяч шістсот дев?яносто чотири) гривні 18 копійок, та понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 730 гривень 27 копійок, всього 10424 (десять тисяч чотириста двадцять чотири) гривні 27 копійок.

Відмовити Моторному (транспортному) страховому бюро України в задоволенні позовних вимог з ОСОБА_1 в частині стягнення вартості послуг з врегулювання справи в сумі 1300 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , п/р НОМЕР_3 в Укрексімбанку м.Києва, МФО 322313, місцезнаходження : будинок під номером 8, Русанівський бульвар, місто Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання : будинок під номером АДРЕСА_1 .

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук