Справа № 426/129/21
УХВАЛА

іменем України

14 червня 2021 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Філіпенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23 листопада 2021 року Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 127.

Відповідач надав до суду клопотання про надання строку для примирення, в якому вказав, що у нього та позивача існують нормальні сімейні відносини, вони ведуть спільне господарство та спілкуються з дітьми та онуками.

Позивач надала заяву, в якій заперечувала щодо клопотання про надання строку на примирення, зазначила, що заявлене клопотання є безпідставним, суперечитиме інтересам позивача та примирення між ними неможливе, просила в задоволенні клопотання відповідача відмовити.

Сторони клопотали про проведення судового засідання за їх відстутності.

Суд дійшов до висновку про відмову в наданні подружжю строку на примирення з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, про що вказано в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 01 березня 2021 року сторонам надавався строк для примирення один місяць з дня проголошення ухвали суду, однак сторони не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбі та зазначає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примирення між нами неможливе.

Окрім того, провадження в справі відкрито 04 лютого 2021 року, однак станом на дату постановлення вказаної ухвали примирення між сторонами не відбулось. Доводи відповідача щодо вчинення таких дій не підтвердженні належними, достатніми та допустимими доказами.

Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком, що узгоджується з позицією, висловленою в постанові Верховного Суду № 442/6319/16-ц від 30 травня 2019 року.

Таким чином, з огляду на те, що позивач категорично заперечує проти надання строку на примирення та вважає збереження шлюбу неможливим, суд дійшов висновку, що надання подружжю строку для примирення всупереч бажанню позивача, буде суперечити закону та моральним засадам суспільства, оскільки суд не може примушувати одного з подружжя вчиняти дії, направлені на примирення з іншим.

З огляду на наведене, враховуючи заперечення відповідача проти розірвання шлюбу, а також зважаючи на думку позивача, яка на примирення не згодна, про що надала заяву, в якій заперечує проти примирення з відповідачем, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 111 СК України, керуючись ст.ст. 251, 253, 258-261, ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку для примирення - відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя А.С. Река