Справа № 405/4934/18
Провадження № 2/390/7/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2021 р.Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої - судді Бойко І.А.,

при секретарях Губанові М.М., Петрук Г.Ю., Шматковій А.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень, просить визнати недійсним заповіт на все майно, складений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Качан Л.Л. від 19.05.2017 року та зареєстрований в реєстрі за № 317. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначила, що 10.01.2017 року її батько ОСОБА_5 заповів їй належну йому земельну ділянку та жилий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вона дізналась, що ОСОБА_5 склав інший заповіт, яким все свої майно заповів її брату - ОСОБА_3 . Позивач вважає, що заповіт, складений на користь відповідача є недійсним, оскільки її батько не міг його підписати через втрату ним зору, тому оскаржуваний документ не відповідав його внутрішній волі. Крім того, за життя батько повідомляв їй, що він звертався з відповідачем до нотаріуса для отримання документів по інвалідності, інших документів він не підписував. Позивач вважає, що відповідач, усвідомлюючи, що ОСОБА_5 не може надавати значення своїм діям через свої фізичні вади (сліпота) під приводом необхідності подачі документів для оформлення інвалідності, які підлягають нотаріальному засвідченню, шляхом обману переконав його підписати зовсім інший документ заповіт на свою користь. Оскільки заповіт на користь відповідача порушує її права, як спадкоємця, тому вона звернулась до суду з даним позовом.

Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснила, що ОСОБА_5 не міг прочитати в голос заповіт на користь відповідача та усвідомлювати свої дії, що є обов`язковим під час нотаріального посвідчення заповіту.

Представник позивача позовну заяву підтримав, пояснив, що оспорюваний правочин укладений з порушенням вимог цивільного законодавства та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, затвердженої 03.03.2004 року, оскільки під час посвідчення заповіту ОСОБА_5 , який мав порушення зору, нотаріус повинен прочитати заповіт вголос заповідачу, про що зробити відповідну відмітку в тексті заповіту. Крім того, відповідач, знаючи, що ОСОБА_5 має захворювання зору, сприяв вчиненню ОСОБА_5 в присутності нотаріусів юридично значимих дій на свою користь. Підписання оскаржуваного заповіту ОСОБА_5 , який на час підписання був сліпим та підлягав частково сторонньої допомоги, відбулось через введення його в оману відповідачем, оскільки заповідач не міг прочитати документ перед його підписанням і не знав, що він підписує. Підставою для визнання заповіту недійсним представник позивача вважає невідповідність заповіту вимогам законодавства, а саме: порушення порядку його посвідчення нотаріусом, відсутність волевиявлення заповідача на укладення заповіту через його обман нотаріусом щодо юридичної природи та наслідків документу.

Відповідач у відзиві на позов та в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та пояснив, що в травні 2017 року до нього звернувся його батько ОСОБА_5 з проханням супроводити його до нотаріуса для посвідчення заповіту на його користь. В приміщенні нотаріальної контори Орєшков М.О. спілкувався з нотаріусом особисто та виконував всі її вказівки, необхідні для вчинення даної нотаріальної дії. Сам відповідач перебував поза межами нотаріальної контори, оскільки відлучався для здійснення оплати за вчинення нотаріальної дії. Твердження позивача, що в момент складання заповіту 19.05.2017 року ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій, є припущенням та не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_5 неодноразово звертався до нотаріусів, в тому числі і до державного, проте у жодного з них не виникало сумніву у здатності ОСОБА_5 самостійно читати, його дієздатність ними перевірялась. Про здатність заповідача читати під час складання оскаржуваного заповіту знала і позивач. Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими, тому просить відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача адвокат Завгородня В.В. підтримала позицію відповідача, пояснила, що нотаріус у випадку встановлення у особи, яка до нього звертається, вад зору, повинен діяти згідно вимог порядку, що передбачають залучення свідків. В оскаржуваному заповіті заповідач власноручно написав, що заповіт ним прочитаний. Докази, що ОСОБА_5 за життя страждав будь-яким психічним захворюванням відсутні, отже він усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, дана презумпція позивачем не спростована. Після складання заповіту заповідач не звертався до правоохоронних органів через примушування його до підписання заповіту, отже його волевиявлення на складання заповіту на користь відповідача було вільним. Здатність ОСОБА_5 читати і писати підтверджується сукупністю доказів по справі, тому просила не брати до уваги висновок експертизи, наявний у справі. В якості іншої підстави для відхилення висновку експертизи представник відповідача вказала на порушення процедури її проведення, оскільки участь у проведенні експертизи брав експерт, який не міг приймати в ній участь. Просила відмовити в задоволенні позову.

Допитана судом в якості спеціаліста лікар-офтальмолог Комунального закладу «Центральна міська лікарня м.Кіровограда» ОСОБА_6 пояснила, що у випадку зниження гостроти зору та першого звернення до лікаря-офтальмолога, пацієнт направляється на лікування в офтальмологічне відділення у разі відсутності незворотних процесів порушення зору. За наявності підстав направлення пацієнта для огляду МСЕК він направляється на обласну ЛЛК, при цьому його лікування на стаціонарі продовжується. Огляд ЛЛК необхідний для того, щоб лікар- офтальмолог надав свій висновок щодо гостроти зору пацієнта та наявності або відсутності показань для огляду МСЕК. Гострота зору «рух тіні» значить, що людина не може розрізнити об`єкти перед собою, а бачить лише тінь, і читати не може. При захворюванні на катаракту зір втрачається не одразу. На початковій стадії атрофії зорових нервів людина бачить більш чітко і деталізовано. Поступово межа поля зору звужується і потім може зникнути зовсім. Визначити поле зору під час перебігу захворювання при атрофії зорових нервів неможливо. Група інвалідності по захворюванню зору встановлюється в залежності від зниження зорової функції. В залежності від ступеню втрати зору особа потребує повної або часткової сторонньої допомоги, про що присвоюється відповідна група «А» або «Б», де «А» - повністю потребує сторонньої допомоги, «Б» - частково потребує сторонньої допомоги. На запитання головуючого по справі, з приводу запису в медичній книжці ОСОБА_5 від 18.05.2018 року «Бачить до шести пальців», спеціаліст відповісти не змогла.

Приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Качан Л.Л., в якості свідка, суду пояснила, що під час вчинення нотаріальних дій з 2012 року вона керується Порядком вчинення нотаріальних дій, затвердженим наказом Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.2012 року, та яким скасовано попередню інструкцію. Нотаріальні дії по посвідченню документів нею вчиняються в приміщенні нотаріальної контори. Під час звернення до неї вона завжди з`ясовує у особи, чи розуміє вона, в яке приміщення та прийшла, мету звернення та чи дозволяє особа, яка звертається, бути присутньою іншій людині при вчиненні нотаріальної дії, якщо особа прийшла в її супроводі. Нотаріальні дії вчиняються за зачиненими дверима. Під час звернення ОСОБА_5 на її запитання він однозначно відповів їй, що метою його звернення є посвідчення заповіту, а не вчинення будь-яких іншихдій. Крім того вона уточняла у ОСОБА_5 , на яке саме майно він бажає посвідчити заповіт, на чию користь та чи є в нього інші діти. Він повідомив, що крім сина він має дочку, проте дочку він вже забезпечив будинком. Крім того, на її запитання ОСОБА_5 відповів, що зможе поставити власноручні підписи та зможе сам написати, що підпис він поставить особисто. Після виготовлення нею проекту заповіту ОСОБА_5 пояснив, що бачить місце в документі, де йому потрібно писати та ставити підпис та зробив засвідчувальний напис і поставив свій підпис. Посвідчення заповіту, складеного ОСОБА_5 19.05.2017 року, здійснено у відповідності до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій, а саме: заповіт записаний нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, потім заповіт прочитаний вголос заповідачем і підписаний ним, про що зазначено перед його підписом. Дієздатність заповідача ОСОБА_5 нею встановлена під час складання і заповнення відповідних документів та заповнення реєстру, шляхом бесіди, яка тривала з 16.30 год. до 17.00 год. Бесіда також дає змогу встановити нотаріусу, що особа розуміє, який саме документ вона підписує та чи не плутає особа один документ з іншим. Під час вчинення нотаріальної дії свідків вона запрошує у разі звернення, наприклад сліпої людини, або коли особа каже, що бачить лише великі літери, оскільки важливим є саме здатність людини читати написане. Під час вчинення нотаріальної дії вона може встановити здатність особи прочитати документ. Порядком вчинення нотаріальних дій не передбачено отримання від іншої здорової особи інформації щодо стану здоров`я заповідача. Ставити під сумнів здатність ОСОБА_5 читати 19.05.2017 року під час складання та посвідчення заповіту у неї не було, оскільки його поведінка під час спілкування з нею свідчила, що він зряча людина. Запис в заповіті ОСОБА_5 зробив самостійно та самостійно його підписав, тому у неї не було підстави запрошувати свідків. Також свідок зауважила, що на здатність ОСОБА_5 читати вказує і почерк та характер написання його тексту: розмір літер невеликий, низький шрифт написання. Свідок стверджує, що ОСОБА_5 19.05.2017 року прочитав та підписав заповіт самостійно в її присутності.

Допитаний судом лікар судово-медичний експерт ОСОБА_7 , з приводу висновку судово-медичної експертизи № 33 від 12.06.2019 року суду пояснила, що вона приймала участь в проведенні даної експертизи, проте не пам`ятає, чи досліджувались експертною комісією відеодокази щодо здатності ОСОБА_5 до самостійного читання. Про їх дослідження повинно було зазначатись у висновку. Відсутність такого зазначення експерт пояснити не змогла. З приводу питань, поставлених на вирішення експертам пояснила, що гострота зору, - це здатність ока розрізняти та сприймати точки, що розташовані одна біля одної на мінімально можливій відстані. З гостротою тіні у ОСОБА_5 рух тіні, він нічого розрізняти не міг. Експерт пояснила, що за її спеціалізацією вона не окуліст і не має спеціальних знань щодо атрофії зорових нервів, тому не може відповісти на питання, що може бачити людина при діагнозі «початкова стадія атрофії зорових нервів». Експерт надала загальне роз`яснення такого захворювання, згідно якого атрофія зорових нервів це зниження зору, викликане порушенням роботи зорових нервів через патологічні процеси в організмі. Внаслідок захворювання уражається нервова чутливість зорових нервів, що призводить до спотворення дійсного зображення, видимого оком. Процес погіршення зору незворотній. Питання, які поставлені судом, потребували знань лікарня-офтальмолога, формування складу експертної комісії та залучення лікарів з відповідною кваліфікацією вирішує начальник експертної установи.

Допитаний судом судово-медичний експерт начальник КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» Шилан В.І. пояснив, що згідно кваліфікаційних вимог від судово-медичного експерта не потребується мати окрему кваліфікацію лікаря-офтальмолога для проведення експертиз. Після надходження матеріалів справи з медичними документами до експертної установи вони вивчаються доповідачем, після чого вона доповідає іншим членам експертної комісії та готує проект висновку. Члени комісії також вивчають медичну документацію та матеріали справи. Оскільки в даній експертизі відносно ОСОБА_5 досліджувалась патологія зору, тому виникла необхідність залучення спеціаліста у сфері офтальмології. Для проведення експертиз залучаються фахівці у відповідній сфері Департаменту охорони здоров`я не нижче рівня головного спеціаліста. У сфері офтальмології головним та єдиним позаштатним спеціалістом Департаменту охорони здоров`я на час проведення експертизи була ОСОБА_8 . Заяв про самовідвід під час проведення судово-медичної експертизи у даній справі лікарем ОСОБА_8 не заявлялось, і він, як голова експертної комісії, не вбачає конфлікту інтересів в залученні лікаря-офтальмолога ОСОБА_8 до проведення експертизи щодо стану зору ОСОБА_5 , так як діагноз ОСОБА_5 підтверджено амбулаторно в поліклінічному закладі, під час стаціонарного лікування та при огляді МСЕК, до яких відношення ОСОБА_8 не має. Причини проведення експертизи без вирішення і погодження судом питання щодо залучення до складу експертної комісії лікаря-офтальмолога ОСОБА_8 , експерт пояснити не зміг. Відносно недослідження відеодоказів експерт пояснив, що об`єктами дослідження судово-медичної експертизи можуть бути трупи, живі особи, речові докази зі слідами біологічних матеріалів, медична документація. До компетенції судово-медичних експертів не входить дослідження відеозаписів. Для надання експертного висновку та відповіді на поставлені судом питання, експертам надано достатньо матеріалів, висновок складений по медичним документам. Гострота зору рух тіні, що діагнозована у ОСОБА_5 , встановлена численними спеціалістами та відображена в декількох медичних документах, тому не було підстав ставити їх під сумнів під час проведення експертизи. За наявності даного захворювання людина може підписати документ там, де зафіксують її руку.

За клопотанням сторони відповідача судом неодноразово викликалась лікар-офтальмолог ОСОБА_8 з приводу її участі у проведенні судово-медичної експертизи, за результатами якої складено висновок № 33 від 12.06.2019 року. Судом вжито ряд процесуальних заходів (надсилання запитів до медичних установ, здійснення її виклику судовими повістками 7 раз, застосування заходів процесуального примусу), проте вказана особа в судове засідання не з`явилась.

Крім того, за клопотанням відповідача до суду викликалась приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Тєрєхова С.В. для надання пояснень з приводу вчинення нею нотаріальних дій з участю ОСОБА_5 . В судові засідання вказана особа не з`явилась, про дату, місце і час розгляду справи неодноразово повідомлялась у встановленому законом порядку, нею до суду подано заяву, в якій вона просила розгляд справи проводити без її участі.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 31.01.2018 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (т.1 а.с.73).

Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0059 (т.1 а.с.93, 209).

Згідно заповіту від 10.01.2017 року, посвідченого секретарем виконкому Клинцівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1, ОСОБА_5 все своє майно заповів ОСОБА_1 . Заповіт внесений до спадкового реєстру (т.1 а.с.75, 79).

Іншим заповітом від 19.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Качан Л.Л., ОСОБА_5 все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось і взагалі, все те, що буде йому належати на день смерті і на що він матиме право, заповів сину ОСОБА_3 . Заповіт записаний нотаріусом зі слів заповідача ОСОБА_5 , до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_5 і власноручно підписаний ним у присутності нотаріуса о 17.00 год. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 317(т.1 а.с.77-78).

З витребуваної судом спадкової справи № 72//2018 заведеної до майна померлого ОСОБА_5 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за заповітом 09.02.2018 року до нотаріуса звернувся ОСОБА_3 , 18.07.2018 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом до нотаріуса звернулась ОСОБА_1 (т.1 а.с.70-99).

ОСОБА_5 є батьком відповідача, згідно свідоцтва про народження: серії НОМЕР_2 , а також батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 (т.1 а.с.83, 91, 92).

Згідно довідок № 598 від 13.07.2018 року, № 678 від 03.08.2018 року Квартального комітету № 19 Подільського району м.Кропивницького ОСОБА_5 з 04.08.2017 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним проживали: онук ОСОБА_9 та дочка ОСОБА_1 , з якою вони вели спільне господарство. ОСОБА_1 доглядала за батьком, після його смерті здійснила його поховання (т.1 а.с.87, 159).

Згідно договору дарування від 19.06.2017 року, який посвідчено державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-493 ОСОБА_5 передав у власність обдарованому ОСОБА_10 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно вказаного договору особи сторін встановлено, їх дієздатність перевірено, договір підписано в присутності нотаріуса (т.1 а.с.33).

Відповідно до довіреності від 18.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Балик Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 725 ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_3 бути його представником для вчинення дій, пов`язаних із реєстрацією права власності, управлінням та передачею в оренду земельної ділянки. В довіреності зазначено, що вона ОСОБА_5 прочитана, умови довіреності та правові наслідки її підписання йому зрозумілі. Нотаріусом зазначено, що особу ОСОБА_5 встановлено, його дієздатність перевірена, довіреність підписана в його присутності (т.1 а.с.32).

Згідно договору купівлі-продажу від 19.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Тєрєховою С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1119, ОСОБА_5 продав належну йому кватиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (т.2 а.с.139-140).

З відповіді головного лікаря Комунального закладу «Кіровоградське облесне бюро медико-соціальної експертизи» № 10040 від 21.12.2018 року та медичної справи МСЕК вбачається, що за після огляду лікаря-окуліста ОСОБА_8 , яка встановила ОСОБА_5 діагноз - атрофія зорових нервів, початкова катаракта обох очей і рекомендувала направити його на МСЕК. На підставі висновку лікарсько-консультативної комісії КЗ «Центральна міська лікарня м.Кіровограда» Орєшков М.О. 31.05.2017 року оглянутий спеціалізованою офтальмо-неврологічною МСЕК та визнаний особою з інвалідністю І Б групи, безтерміново, через загальне захворювання по зору (т.1 а.с.100-114).

На запит суду головним лікарем комунального закладу «Центральна міська лікарня м.Кіровограда» Управління охорони здоров`я Міської ради міста Кропивницького надано медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_11 та довідку до акта огляду МСЕК, серія 12ААА № 185445, про встановлення ОСОБА_5 першої групи інвалідності по зору (т.1 а.с115-128).

Відповідно до висновку посмертної судово-медичної експертизи № 33 від 12.06.2019 року, проведеної в складі: ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , комісія прийшла до висновків, що ОСОБА_5 страждав на початкову катаракту обох очей, атрофію зорових нервів обох очей, гострота правого та лівого ока рух тіні. З гостротою зору, яка мала місце у ОСОБА_5 , прочитати заповіт не можливо (т.1 а.с.218-221).

З переглянутих судом відеозаписів, наданих відповідачем, вбачається, що за життя ОСОБА_5 мав здатність до самостійного читання.

За змістом ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із положеннями ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином, який дійсний за умови додержання встановленої законом форми та змісту. Отже, на заповіт, як односторонній правочин розповсюджуються загальні норми цивільного законодавства стосовно підстав та наслідків визнання недійсності правочинів.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 21.03.2018 року по справі № 760/1444/38/15-ц, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Отже, обов`язок щодо спростування презумпції правомірності правочину покладається на особу, яка заперечує правомірність такого правочину.

Згідно ст.1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання; має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, його підписує інша особа, що засвідчується у відповідному порядку із зазначенням причин, за яких текст заповіту не міг підписати заповідач власноруч; має бути посвідчений нотаріусом або уповноваженою на це посадовою, службовою особою визначеною ст.ст. 1251-1252 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У статті 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

Тлумачення ч.2 ст.1257 ЦК України свідчить, що для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Форма заповіту передбачає обов`язковість його посвідчення нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України (частина третя статті 1247 ЦК України).

Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, визначено що нотаріус посвідчує заповіти фізичних осіб з повною цивільною дієздатністю. У заповіті зазначаються місце і час складення заповіту, дата та місце народження заповідача. Заповіт особисто підписує заповідач. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Згідно п.1.7 глави 3 розділу ІІ вищевказаного порядку нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках.

Як вбачається підставою для оскарження позивачем заповіту, складеного 19.05.2017 року ОСОБА_5 на користь відповідача, сторона позивача вважає невідповідність заповіту вимогам законодавства, а саме: порушення порядку його посвідчення нотаріусом, відсутність волевиявлення заповідача на укладення заповіту через його обман нотаріусом щодо юридичної природи та наслідків документу, оскільки заповідач не міг прочитати текст заповіту, тому він не розумів наслідки підписаного ним документу та не міг керувати своїми діями.

Обґрунтовуючи свою позицію позивач та її представник також посилаються на медичну документацію, пояснення допитаного судом спеціаліста, а також на висновок судово-медичної експертизи, згідно яких заповідач ОСОБА_5 в період складання ним оскаржуваного заповіту, мав захворювання обох очей.

Дане захворювання на думку позивача позбавило заповідача ОСОБА_5 можливості самостійно прочитати текст заповіту, складеного на користь відповідача, розуміти наслідки його підписання та повною мірою керувати своїми діями, що є окремою підставою для визнання такого заповіту недійсним.

З досліджених судом доказів вбачається, що до моменту звернення до нотаріуса для посвідчення заповіту 19.05.2017 року ОСОБА_5 звертався до медичних установ з приводу зниження зору, йому встановлювався відповідний діагноз. При цьому консультативний висновок спеціаліста від 11.05.2017 року складений лікарем-офтальмологом ОСОБА_8 . За наявності такого висновку лікарсько-консультативною комісією ОСОБА_5 12.05.2017 року направлено на огляд МСЕК, яка 31.05.2017 року встановила йому І групу інвалідності по зору.

З метою з`ясування обставин, які мають значення для справи, а саме наявності у заповідача вад зору та його можливості прочитати та підписати заповіт 19.05.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Качан Л.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 317 за клопотанням представника позивача судом призначалась посмертна судово-медична експертиза, яка проведена КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Згідно матеріалів справи 03.06.2019 року до суду надійшов лист від начальника КЗ «КОБСМЕ», в якому він просив погодити залучення до участі при проведенні даної експертизи, в якості експерта лікаря-офтальмолога ОСОБА_8 .

В той же час судом на адресу експертної установи надсилалось повідомлення, в якому суд зазначив, що вирішення зазначеного питання можливе після з`ясування думки учасників справи, для чого просив надати матеріали справи для проведення судового засідання, однак 15.07.2019 року, до суду надано висновок експерта без вирішення цього питання.

В судовому засіданні начальник зазначеної експертної установи суду пояснив, що для проведення експертиз залучаються фахівці у відповідній сфері Департаменту охорони здоров`я не нижче рівня головного спеціаліста. У сфері офтальмології головним та єдиним позаштатним спеціалістом Департаменту охорони здоров`я на час проведення експертизи була ОСОБА_8 . Заяв про самовідвід під час проведення судово-медичної експертизи у даній справі нею не заявлялось.

Надаючи оцінку даному доказу з точки зору його допустимості, суд виходить з приписів ст.ст.78, 89 ЦПК України, згідно яких суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.11 Закону України «Про судову експертизу», не може залучатися до проведення судової експертизи та виконання обов`язків судового експерта особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною, а також та, яка має не зняту або не погашену судимість, або на яку протягом останнього року накладалося адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією або дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення кваліфікації судового експерта. Інші обставини, що забороняють участь особи як експерта в судочинстві, передбачаються процесуальним законодавством.

Згідно приписів ст.36-39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Інструкцією про проведення судово-медичної експертизи, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.95 року п.2,21 передбачено, що судово-медичний експерт не має права брати участь у проведенні експертиз, якщо наявні обставини, які дають підставу вважати, що він особисто, прямо чи побічно зацікавлений у результатах справи. В означених випадках експерт підлягає відводу або повинен заявити самовідвід. Питання про відвід експерта вирішується судом відповідно до процесуального законодавства.

Аналіз змісту зазначених статтей свідчить, що експерт не може брати участь у справі і підлягає відводу (самовідводу), зокрема, якщо він брав участь у справі як експерт, спеціаліст, або є інші обставини, що викликають сумнів в його неупередженості або об`єктивності.

Отже, у даному випадку, надавши 11.05.2017 року консультативний висновок з діагнозом ОСОБА_5 , лікар-офтальмолог ОСОБА_8 вже висловила свою думку із зазначеного питання, тому при надходженні на вирішення експертної комісії, до якої вона входила, матеріалів справи та медичної документації відносно ОСОБА_5 , в якому вже містився консультативний висновок спеціаліста ОСОБА_8 , питання щодо подальшої участі даного експерта підлягало розгляду з урахуванням вимог ст.ст.36-39 ЦПК України.

Необхідність вирішення питання щодо участі лікаря-офтальмолога ОСОБА_8 в якості експерта у даній справи вбачається з позиції сторони відповідача, який зазначив, що у нього виник сумнів в об`єктивності та неупередженості даного експерта під час проведення судово-медичної експертизи.

Отже, питання щодо відводу експерта ОСОБА_8 під час проведення судово-медичної експертизи не вирішено у встановленому законом порядку. Дане порушення є істотним, тому висновок експертизи № 33 від 12.06.2019 року, складений з порушенням порядку, встановленого законом, у зв`язку з чим суд даний висновок експертизи і надані по ньому пояснення експертів не бере до уваги, на підставі ст.78 ЦПК України.

Згідно медичної картки амбулаторного хворого № 372335 ОСОБА_5 , медичної справи МСЕК акту огляду медичко-соціальною комісією № 9/1 від 31.05.2017 року не вбачається, що ОСОБА_5 хворів на таку хворобу, яка позбавляла його можливості на момент підписання оспорюваного заповіту усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У свою чергу, позивач та її представник, який надає їй послуги з правничої допомоги на професійній основі, під час підготовчого провадження та судового розгляду не заявляли клопотань про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, в позовній заяві позивач не стверджувала, що її батько ОСОБА_5 мав психічні розлади.

Крім того, зі досліджених судом доказів вбачається, що впродовж 2017-2018 років заповідач ОСОБА_5 , крім посвідчення оспорюваного заповіту, неодноразово звертався до різних приватних нотаріусів, а також до державної нотаріальної контори для вчинення нотаріальних дій. При цьому, обов`язок щодо визначення обсягу дієздатності особи, яка звертається до нотаріуса прямо зазначена в ст.44 Закону України «Про нотаріат». Дану вимогу нотаріусами щодо ОСОБА_5 виконувалась, про що свідчать відповідні зазначення у відповідних нотаріально посвідчених документах, складених та оформлених за результатами вчинення нотаріальних дій.

На підставі вищенаведеного, з урахуванням того, що групу інвалідності по зору заповідачу ОСОБА_5 встановлено 31.05.2017 року, а заповіт, який є предметом спору, посвідчений раніше - 19.05.2017 року, суд частково враховує пояснення спеціаліста ОСОБА_6 , допитаної судом, яка пояснила, що при захворюванні на катаракту зір втрачається не одразу. На початковій стадії атрофії зорових нервів людина бачить більш чітко і деталізовано. Поступово межа поля зору звужується і потім може зникнути зовсім.

Позивачем та її представником не надано беззаперечних доказів на підтвердження повної нездатності заповідача ОСОБА_5 19.05.2017 року бачити і читати, матеріалами доказів справи підтверджено, що він мав погіршення зору, що не заважало йому самостійно спілкуватись з нотаріусами і вчиняти юридично значимі дії.

Отже, презумпція психічного здоров`я заповідача та здатність його до самостійного читання на час складання заповіту, посвідченого 19.05.2021 року, позивачем та її представником не спростована.

Оспорюваний заповіт, складений у письмовій формі із зазначенням дати та часу, особисто підписаний заповідачем, посвідчений нотаріусом.

Текст заповідального розпорядження складено від першої особи, що свідчить про складання заповіту особисто заповідачем. Заповіт власноручно підписано заповідачем у присутності нотаріуса, який у свою чергу вчинив нотаріальну дію з дотриманням вимог діючого законодавства та підзаконного нормативно-правового акта щодо посвідчення заповітів.

Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання недійсним заповіту на все майно від 19.05.2017 року, складеного ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Качан Л.Л. від 19.05.2017 року та зареєстрованого в реєстрі за № 317, оскільки позивачем не доведено порушення вимог під час його посвідчення, не доведено обману заповідача та відсутності його волевиявлення щодо складання заповіту на користь відповідача, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з відповідача, зважаючи на рішення прийняте судом по суті позову, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються вимогами ст.ст.204, 225, 1233, 1234, 1247, 1257 ЦК України, Законом України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року.

Керуючись ст.ст.4-5, 10, 12-14, 77-81, 95, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 11.06.2021 року.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_5 ,

відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_6 .

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.А.Бойко

/підпис/

«Згідно з оригіналом»

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.А. Бойко

Дата засвідчення копії 11.06.2021 року.