Ухвала

17 червня 2021 року

м. Київ

справа № 638/1741/20

провадження № 61-9235ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до завідувача централізованим патологоанатомічним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. І. Мещанінова» ХМР Шарапанюка Сергія Андрійовича про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до завідувача централізованим патологоанатомічним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. І. Мещанінова» ХМР Шарапанюка С. А. про відшкодування шкоди.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що з вини завідувача патологоанатомічним відділенням Шарапанюка С. А. вже пройшов восьмий місць як тіло її чоловіка ОСОБА_2 , який помер, знаходиться в морзі Харківського обласного бюро судових експертиз і вона не може його поховати. Вказувала, що з вини завідувача і без її дозволу було почато патологоанатомічне дослідження трупу ОСОБА_2 , зроблене грубе втручання в труп та службове підроблення на користь колег, було закамуфльовано насильницьким шляхом стерилізацію (кастрацію) її чоловіка ОСОБА_2 , що стало підставою для закриття кримінального провадження, яке стосувалось вбивства її чоловіка. На підставі вищевказаного та з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 19 травня 2021 року, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

02 червня 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку

ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду

м. Харкова від 22 жовтня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 травня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

У вказаній справі ціна позову становить 100 000,00 грн і станом на 01 січня

2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270, 00 грн х 100 = 227 000, 00 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, належить до категорії малозначних.

Аналіз судових рішень у справі та наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиною правозастосовчої практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від

22 жовтня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до завідувача централізованим патологоанатомічним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. І. Мещанінова» ХМР Шарапанюка Сергія Андрійовича про відшкодування шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

О. С. Ткачук