Справа № 496/2083/19
Провадження № 2/496/847/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пендюри Л.О.

за участю секретаря - Богдан Ю.В.

сторін - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника позивачки - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом уточнивши який, просить суд:

- встановити факт її з відповідачем проживання однією сім`єю без шлюбу у період з січня 2007 року по 10 квітня 2010 року ;

- визнати спільною сумісною власністю її та відповідача, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 148,50 кв.м., житловою площею 70,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; легковий автомобіль марки «Toyota Land Cruiser», 2001 року випуску VIN-код тз НОМЕР_1 ;

- в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право особистої приватної власності на Ѕ частину наступного майна: житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 148,50 кв.м., житловою площею 70,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; напівпричіп марки ОДАЗ модель 9385, рік випуску - 1991, номер шасі - НОМЕР_2 .

- в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за відповідачем право особистої приватної власності на Ѕ частину наступного майна: житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 148, 50 кв.м., житловою площею 70,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; напівпричіп марки ОДАЗ модель 9385, рік випуску - 1991, номер шасі - НОМЕР_2 .

- стягнути з відповідача на її користь компенсацію за належну їй частку у майні, що є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без її згоди, а саме автомобіль марки «TOYOTA» модель «LAND CRUISER», рік випуску - 2001, сірого кольору, VIN-код тз НОМЕР_1 , в сумі 178850 (ста сімдесяти восьми тисяч вісімсот п`ятдесяти) гривень 00 копійок.

- стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі 20362 (двадцяти тисяч триста шістдесяти двох) гривень 60 (шістдесяти) копійок.

Свої вимоги мотивує тим, що з січня 2007 року по 10 квітня 2010 року вона з відповідачем проживали однією сім`єю без шлюбу. У вересні 2009 року вона завагітніла, а 10 квітня 2010 року вони уклали шлюб, який був зареєстрований Усатівською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 07. При реєстрації шлюбу вона змінила своє прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». Від шлюбу у них народились діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак сімейне життя у них не склалося, в січні 2017 року взаємовідносини погіршилися і рішенням Біляївського районного суду від 06 лютого 2019 року він був розірваний.

Після розірвання шлюбу відповідач повідомив їй, що вказане майно є його особистою власністю та він не бажає його ділити.

Факт проживання як чоловіка та жінки без шлюбу, позивачка обґрунтовує тим, що вони були сусідами, ходили до однієї школи, з кінця 2006 року у них з`явились почуття і вони почали зустрічатись. В січні 2007 року вони почали проживати разом в недобудованому будинку за адресою АДРЕСА_1 , який на той час введений в експлуатацію не був. За спільні кошти вони купували речі, вели спільний побут, відпочивали. З січня 2007 року у них виникли фактичні шлюбні стосунки і жоден із них не перебував в інших стосунках.

За час проживання однією сім`єю без шлюбу та за час шлюбу за спільні кошти вони набули:

- житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 148,50 кв.м., житловою площею 70,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого було закінчено в кінці 2008 року, а 25 лютого 2009 року було видано свідоцтво про право власності;

- легковий автомобіль марки «Toyota Land Cruiser», 2001 року випуску;

- напівпричіп марки ОДАЗ модель 9385, рік випуску - 1991.

Посилаючись на те, що вказане майно було набуто ними під час спільного проживання та за спільні кошти, просить суд визнати його спільною сумісною власністю та поділити по Ѕ частині за кожним житловий будинок АДРЕСА_1 , напівпричіп марки ОДАЗ модель 9385, рік випуску - 1991 та стягнути з відповідача компенсацію за належну їй частку у майні, яке було відчужене без її згоди, а саме автомобіль марки «Toyota Land Cruiser», 2001 року випуску в сумі 178850 грн.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові. У відзиві зазначає, що він знайомий з позивачкою з дитинства та зустрічалися з літа 2007 року, а проживати разом почали в жовтні 2009 року, після того, як позивачка повідомила його, що завагітніла. Вона переїхала до нього в його будинок по АДРЕСА_1 . Вказаний будинок на той час був повністю добудований та належав йому на праві приватної власності. На знімках наданих позивачкою дійсно зображені вони під час коли зустрічались, про те спільного побуту притаманних подружжю не вели. Також зазначає, що позивачка перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, що виключає встановлення факту проживання однією сім`єю. Будівництво житлового будинку розпочалось ним в 2004 році за гроші його батька від продажу будинку та автомобілю, а закінчено будівництво в 2008 році. Придбати автомобіль «Toyota Land Cruiser» також допоміг грішми його батько. Зазначає, що позивачкою не надано доказів їх спільного проживання як чоловіка та жінки, а періодичні зустрічі не є підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю.

Позивачка та її представник в судовому засіданні на позовних вимогах наполягали. При цьому пояснили, що позивачка проживала як чоловік та жінка з відповідачем без реєстрації шлюбу з 2007 року набули спільне майно, а тому просить його розділити з відповідачем.

Відповідач та його представник заперечували проти позовних вимог. При цьому відповідач пояснив, що з позивачкою він жив однією сім`єю з жовтня 2009 року. Дізнавшись, що вона завагітніла запропонував їй переїхати до нього. Будинок було придбано за кошти його батьків, авто було придбано за його особисті кошти, причіп було продано по довіреності, а гроші витрачені для потреби сім`ї. В 2007 році було закінчено будівництво будинку, в 2008 році його було введено в експлуатацію. До шлюбу з позивачкою вони ходили разом в гості про те не проживали як чоловік та жінка.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона знає сторони з дитинства. В травні 2007 року позивачка представила відповідача як «пара», знає що вони проживали як чоловік та жінка. В той час була коробка будинку, ремонту не було. Вони придбали авто «Toyota Land Cruiser», відповідач позичав у неї кошти, а віддавала їх позивачка. На той час позивачка працювала, а відповідач ні. Вона - ОСОБА_9 допомагала їм вибирати шпалеру, меблі, зустрічали разом свята. В період спільного проживання сторін позивачка знаходилась в іншому шлюбі, який розірвала через півтора роки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивачки. З травня 2007 року позивачка проживала з відповідачем за адресою АДРЕСА_1 як чоловік та жінка робили разом ремонт в будинку. Позивачка працювала в ПП «Репетій», а відповідач не працював. Вони придбали авто «Toyota Land Cruiser», відповідач позичав у кошти, а віддавала їх позивачка.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що сторони почали зустрічатись з травня 2007 року. Вона часто була в них в гостях в будинку по АДРЕСА_1 , в будинку не було ремонту. Сторони проживали разом та мали спільний бюджет. Позивачка працювала, а відповідач ні.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з травня 2007 року почали зустрічатися як чоловік та жінка, разом ходили до друзів та приймали їх, вказана обставина не спростовується сторонами та підтверджується показами свідків та спільними фотознімками (а.с. 29-34).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні позивачка пояснила, а свідки підтвердили, що позивачка проживала з відповідачем як чоловік та жінка з травня 2007 року, в будинку АДРЕСА_1 , разом купували будівельні матеріали для облаштування будинку, приводили його до ладу, протилежне відповідачем не доведено та не спростовано.

10 квітня 2010 року сторони уклали шлюб, який рішенням Біляївського районного суду від 06 лютого 2019 року було розірвано (а.с. 24, 25).

Сторони є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 26-28)

Факт народження ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 після 3-х місяців після реєстрації шлюбу між сторонами також свідчить про існування подружніх стосунків між сторонами до реєстрації шлюбу.

Суд не приймає до уваги надану позивачкою довідку (а.с. 161) про встановлення факту проживання її у період з 2007 року по 2009 рік, оскільки вона протирічна сама собі, так як в ній зазначено, що ОСОБА_4 (після шлюбу ОСОБА_5 ) у вказаний період проживала за двома адресами АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 (а.с. 161).

Відповідачем з відзивом надано копію довідки посвідченої Нерубайським сільським головою в якій зазначено, що в період з 2007 року по 2009 рік за адресою АДРЕСА_1 фактично проживав лише ОСОБА_2 (а.с. 79) Тобто вказана довідка не спростовує проживання з відповідачем позивачки у 2009 році.

З актового запису про одруження №26 від 14 травня 2003 року вбачається, що ОСОБА_10 перебувала у шлюбі з ОСОБА_12 , вказаний шлюб було розірвано 13.05.2009 року (а,с. 130).

Статтею 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Отже вказана норма закону передбачає, що чоловік та жінка можуть знаходитись лише в одному шлюбі, у зв`язку з чим факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки в період знаходження в іншому шлюбі не може бути встановлений, а тому позові вимоги щодо встановлення факту проживання сторін без шлюбу у період з січня 2007 року до 13 травня 2009 року не підлягають задоволенню оскільки у цей період позивачка знаходилась в шлюбі з іншим чоловіком ОСОБА_12 .

Враховуючи вищенаведене суд вважає можливим встановити факт проживання сторін однією сім`єю без шлюбу з 14 травня 2009 року до 10 квітня 2010 року .

Вказане узгоджується з правовою позицією зазначеній у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відповідно до якої судам роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

З акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта вбачається, що житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 загальною площею 148.5 кв. м., житловою 70.3 кв. м. було введено в експлуатацію 30 грудня 2008 року (а.с. 68-69).

25 лютого 2009 року на ім`я відповідача було видано свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок. Дане свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Нерубайської сільської ради від 17 лютого 2009 року. (а.с. 66-67).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач зареєстрував своє право власності на зазначений будинок 13.03.2009 року, тобто набув право власності на нього відповідно до ст. 331 ЦК України 13.03.2009 року.

Оскільки відповідач набув право власності на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 не в період шлюбу та не під час спільного проживання як чоловік та жінка з позивачкою в розумінні ст. 25 СК України, а тому вказаний будинок є його особистою власністю та поділу не підлягає.

З листа Регіонального сервісного центру МВС України від 12.08.2019 року вбачається, що за відповідачем були зареєстровані транспортні засоби в тому числі: 27.01.2009 року автомобіль марки «Toyota Land Cruiser», 2001 року випуску VIN-код тз НОМЕР_1 ; 24.04.2007 року напівпричіп марки ОДАЗ модель 9385, рік випуску - 1991, тобто відповідач набув право власності на вказані транспортні засоби не в період та не під час спільного проживання як чоловік та жінка з позивачкою в розумінні ст. 25 СК України, а тому вони є його особистою власністю та поділу не підлягають.

Враховуючи те, що спірне майно є особистою власністю відповідача, поділу не підлягає у зв`язку з чим позивачці в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Не підлягають також задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача половини вартості від проданого автомобіля «Toyota Land Cruiser», оскільки він був його особистою власністю і відповідно кошти від його продажу також є особистою власністю.

Керуючись ст. ст. 25, 57 СК України, ст. 334 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, ч. 9 ст. 158, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_10 та ОСОБА_2 без шлюбу з 14 травня 2009 року до 10 квітня 2010 року.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя - відмовити.

Скасувати арешт застосований ухвалою Біляївського районного суду від 29 липня 2019 року на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 148,50 кв.м., житловою площею 70,30 кв.м., який зареєстрований за ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 26713215.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 23 червня 2021 року.

Суддя Л.О. Пендюра