Дата документу 12.02.2021
ЄУ № 942/1525/20
Провадження №2/942/118/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року, Новопсковський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.,

за участю секретаря судового засідання Сіренко А.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, третя особа- Новопсковська селищна рада,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року позивач звернулася до суду з вказаною вище позовною заявою, в якій просила позбавити відповідача права користування житловою квартирою.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2020 належить квартира АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у вказаній вище квартирі, проте, фактично за адресою реєстрації не проживає з 20.02.2019. Позивач зазначає, що у зв`язку з реєстрацією відповідача у належній позивачу квартирі, позивач позбавлена права на отримання субсидії на оплату комунальних послуг, чим порушується її право власності.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд позбавити ОСОБА_2 права користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 13.01.2021 відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 12.02.2021.

Позивач та її представник до підготовчого судового засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі та без участі позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами згодна та підтвердила, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з 20.02.2019.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Новопсковської селищної ради Луганської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника селищної ради.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 ,що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27.05.2020, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Луганської області Чернявською І.В., зареєстрованого в реєстрі за №764 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №210358816 від 27.05.2020.

З довідки №4968 виданої 26.11.2020 виконавчим органом Новопсковської селищної ради та акта, складеного 01.12.2020 вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 , яка згідно записів погосподарської книги належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 1938 р.н. - не родичка, зареєстрована, але не проживає з 20.02.2019 по теперішній час.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.

Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

В частині четвертій статті 156 ЖК України зазначено, що до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Статтями 71, 72 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу Української РСР» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Таким чином, суд дійшов висновків, що ОСОБА_2 не є членом сім`ї ОСОБА_1 , добровільно здійснила відчуження квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з 20.02.2019 в ній не проживає, отже є такою, що втратила право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 , що тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному помешканні.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 420,40 грн.

Решту сплаченого судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, третя особа- Новопсковська селищна радазадовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 права користування житловою квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Новопсковському районі Луганської області, , повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків суми судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп., сплаченого відповідно до квитанції №0.0..1 від 01.12.2020 в терміналі обслуговування «Приватбанк».

Стягнути з ОСОБА_2 накористь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник позивача: Компанієць Вячеслав Валерійович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛГ №000030, видане 03.04.2014 Радою адвокатів Луганської області, адреса: вул. Українська, 84/2, смт. Новопсков, Луганська область.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий 13.02.1996 Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Новопсковська селищна рада Луганської області, , знаходиться за адресою: вул. Шкільна, 3, смт. Новопсков Луганської області.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя: А.В. Чалий