Номер провадження: 22-ц/813/3629/21
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Огренич І.В. 19 листопада 2020 року у м. Одеса,

встановила:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суд м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів (т.1 а.с. 1-4).

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 посилалася на те, що на час звернення до суду з позовом розмір аліментів, встановлений рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2013 року, у розмірі 750 гривень - не задовольняє потреби дитини, враховуючи, що мінімальний розмір аліментів, у зв`язку із змінами у законодавстві, не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Позивачу відомо, що на даний час матеріальне становище відповідача змінилося на краще, що останній є моряком та працює протягом року капітаном яхт, що вбачається із різних електронних джерел. Позивачу відомо, що відповідач отримує приблизну заробітну плату в розмірі 4000 доларів США. Також у власності відповідача з квітня 2017 року перебуває автомобіль Nissan Qashqai, 2017 року випуску, вартість якого становить 638 630 гривень, що свідчить про можливість великих витрат.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2013 року, з 750 гривень до 1500 гривень. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 гривень, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в іншій частині вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. (т.1 а.с. 147-150).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_2 працює у морі, отримує достойну заробітну плату, але всіляким чином ухиляється від сплати аліментів. Крім того, у відповідача інших дітей не має, на його утриманні ніхто не перебуває т.1 (а.с. 154-159).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи .

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 750 гривень щомісячно з дня пред`явлення позову - 05 серпня 2013 року та до досягнення дочкою ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнуто з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 250 гривень щомісячно, з дня пред`явлення позову - 05 серпня 2013 року та до досягнення дочкою ОСОБА_4 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

З трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що відповідач офіційно був працевлаштований в Україні в період з 01 квітня 2008 року по 30 червня 2017 року.

Посвідченням моряка від 11.02.2019 року підтверджується можливість відповідача працювати за відповідним фахом.

З довідки Національного університету «Одеська морська академія» від 03 лютого 2020 року № 05/20 вбачається, що відповідач з вересня 2017 року став студентом, був зарахований на 2-й курс заочного відділення судноводійної спеціальності, у лютому 2020 року випустився із навчального закладу.

Крім того, ОСОБА_2 з 10 червня 2020 року працював кадетом на палубі на судні MV Perlita з періодом працевлаштування 4 місяці + 2 місяці, тобто до 10 грудня 2020 року з заробітною платнею 600 доларів щомісяця.

06 листопада 2020 року відповідач звернувся до Одеського міського центру зайнятості із заявою № 829/2 про призначення виплати допомоги по безробіттю.

З листа, отриманого відповідачем в електронному вигляді від Одеського міського центру зайнятості від 09 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 поновлено статус безробітного, а нарахування допомоги по безробіттю на соціальний рахунок відповідача почнеться після наступного підтвердження ним наміру перебувати у статусу безробітного, зокрема відвідування філії центру зайнятості та/або спілкування з кар`єрним радником.

Крім того, в період шлюбу сторонами була придбана земельна ділянка, на якій вони побудували будинок. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 квітня 2017 року (справа № 509/3817/13) між сторонами була затверджена мирова угода, відповідно до якої відповідач відмовився від позовних вимог щодо визнання за ним Ѕ частини земельної ділянки та незавершеного будівництвом будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а позивачка, в свою чергу, сплатила відповідачу грошові кошти в розмірі 60 000 доларів США.

В цей же день, 24 квітня 2017 року відповідач отримав вказані грошові кошти.

27 квітня 2017 року ОСОБА_2 придбав автомобіль Nissan Qashqai, який у подальшому, 30 січня 2020 року, продав за 15 000 доларів США.

У наступному, ОСОБА_2 придбав автомобіль FIAT, що підтверджується Договором купівлі-продажу та свідоцтвом про право власності на транспортний засіб.

Крім того, як вбачається з довідки АТ Райффайзен Банк Аваль, яка була надана суду апеляційної інстанції на виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 31 березня 2021 року, на ім`я ОСОБА_2 обраховуються три карткових рахунки. При цьому, згідно виписки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 , за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2020 року ОСОБА_2 було отримано грошові кошти у розмірі 31 842, 16 Євро.

Вказане не було враховано судом першої інстанції, на підставі чого суд дійшов помилкового висновку про недоведеність зміни у відповідача матеріального стану, який би дозволяв йому сплачувати збільшений розмір аліментів, зазначений у позовній заяві.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі стст.18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або, у відповідних випадках, законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дитини, її гармонійного фізичного та духовного розгляду й не можуть слугувати для безпідставного збагачення отримувача аліментів.

З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, приймаючи розмір доходу відповідача та наявність у нього рухомого майна, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, а також враховуючи, що на утриманні відповідача інші особи не знаходяться, колегія суддів доходить до висновку, що розмір аліментів, який відповідає інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, має становити 6 000 гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття.

Згідно п.п. 1-3 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, що, відповідно, призвело до частково неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року змінити.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2013 року з 750 (сімсот п`ятдесят) гривень до 6 000 (шість тисяч) гривень.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) аліменти, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 07 червня 2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе