ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 603/369/20Головуючий у 1-й інстанції Гудкова Ю.Г.
Провадження № 22-ц/817/595/21 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Стецюк М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №603/369/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Андрусенко Ігор Ярославович на ухвалу Монастириського районного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року про повернення без розгляду заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Андрусенка Ігоря Ярославовича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Монастириської міської ради Тернопільської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування пункту 3 рішення 10 сесії 23 скликання Висоцької сільської ради народних депутатів від 8 вересня 1999 року №20, постановлену суддею Гудковою Ю.Г.,-

В С Т А Н О В И В:

18 березня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Андрусенко І.Я. звернувся до Монастириського районного суду Тернопільської області із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь позивача 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обгрунтування вимог посилався на те, що рішенням суду від 15 березня 2021 року позов задоволено. До виходу суду в нарадчу кімнату ОСОБА_1 заявив, що ним буде подано докази на підтвердження витрат на правову допомогу. Просив стягнути на його користь 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Андрусенка Ігоря Ярославовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №603/369/20 - повернуто заявнику без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, адвокат Андрусенко І.І., який представляє інтереси ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначив, що стороною позивача було дотримано вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, а саме, до закінчення судових дебатів було подано заяву про те, що позивач надасть суду докази витрат на правову допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення рішеня суду. Протягом вказаного строку ним було долучено до справи договір про надання правової допомоги від 28.05.2020 року, акт наданих послуг від 17.03.2021 року, додаткову угоду до договору від 17.03.2021 року та квитанцію про оплату витрат на правову допомогу.

Зазначає, що ст.141 ЦПК України не містить вимоги про надсилання вказаних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу іншим учасникам. Суд мав можливість надати сторонам час для ознайомлення із поданими доказами .

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом термін не поступив .

Учасники справи, будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи з метою прийняти участь у справі особисто не подали, що, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Повертаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано доказів надіслання (надання) матеріалів заяви відповідачам, тобто, не виконано вимоги ч.2 ст.183 ЦПК України.

Проте, погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Монастириського районного суду від 15 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до Монастириської міської ради Тернопільської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування пункту 3 рішення 10 сесії 23 скликання Висоцької сільської ради народних депутатів від 8 вересня 1999 року №20 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано пункт 3 рішення 10 сесії 23 скликання Висоцької сільської ради народних депутатів від 8 вересня 1999 року №20 в частині: «Присадибну ділянку (садок) 0,04 га, якою користувалась ОСОБА_4 надати ОСОБА_5 .

Стягнуто з Монастириської міської ради Тернопільської області в користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

18.03.2021 року адвокат Андрусенко І.Я. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь позивача 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 183 ЦПК України визначено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення. Зокрема, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст.183 ЦПК України, до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

З викладеного вбачається, що цивільно-процесуальним законодавством, зокрема абз. 2 ч. 2 ст.183 ЦПК України, передбачено обов`язкове подання до скарги, поданої на стадії виконання судового рішення або в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, докази її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Суд першої інстанції, повертаючи заяву та посилаючись на абз. 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України, не звернув уваги на те, що вказана норма регулює процесуальні питання, пов`язані з виконанням судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, а ст.183 ЦПК України визначає загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, та не регулює питання, пов`язані з поданням заяви про ухвалення додаткового рішення, які регламентуються положенням ст. 141 ЦПК України.

Глава 8 ЦПК України, якою регулюється питання судових витрат, не містить положень щодо обов`язкового направлення копії заяви про компенсацію судових витрат іншим учасникам справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про повернення заяви без розгляду з підстав, визначених ст. 183 ЦПК України, - неподання доказів надіслання заяви іншим учасникам справи є помилковим.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, під час проголошення 15.03.2021 року рішення суду, було призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 25 березня 2021 року. Від Монастириської міської ради надійшо заперечення щодо стягнення судових витрат. Отже сторонам було відомо про заявлене клопотання про ухвалення додаткового рішення та вони могли ознайомитись у судовому засіданні з долученими доказами щодо судових витрат.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає висновок про повернення заяви без розгляду на підставі ст. 183 ЦПК України помилковим.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 6 частини 1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду 31 березня 2021 року постановлена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 382, 389,390 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_3 задовольнити .

Ухвалу Монастириського районного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 8 червня 2021 року.

Головуючий: Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Храпак Н.М.