Справа № 458/154/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2021 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Коліщук З.М.,

секретаря судового засідання Матківської Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 про визнання його батьком дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення аліментів на його утримання в розмірі мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

У обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що з 09.02.2002 по 03.05.2018 перебувала з відповідачем у шлюбі та рішенням Турківського районного суду Львівської області від 03.05.2018 шлюб між ними розірвано. Під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 , у м. Неаполь Італійської республіки, народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований громадянином України. Оскільки під час реєстрації народження дитини, відповідач не був присутній, то відповідно до вимог італійського законодавства, зареєстрували лише по прізвищу та імені - ОСОБА_5 , без вказання батьківства. ОСОБА_2 відмовляється добровільно подати заяву про встановлення батьківства в органи ДРАЦС, не надає кошти на утримання дитини, хоча має таку можливість, оскільки працює за межами України, дитина проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні, а тому змушена звернутися з позовом до суду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Канарєєв І.О. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 2 ст.247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності всіх учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 09.02.2002 сторони зареєстрували шлюб, який 03.05.2018 розірвано на підставі рішення Турківського районного суду Львівської області від 03.05.2018, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (арк. справи 8).

За час перебування у зареєстрованому шлюбі, у м. Неаполь Італійської Республіки, у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією витягу з Реєстру актів про народження згідно з наявними записами в реєстрі актів цивільного стану комуни м. Неаполя за 2009 рік, акт № 549, частина І, серія А, відділ G. В графі «мати» вказано « ОСОБА_6 », в графі «батько» - відомості відсутні (арк. справи 11-12).

Згідно з копією довідки № 536-424 від 21.09.2010 про реєстрацію особи громадянином України, виданої Генеральним консульством України в Неаполі відомо, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований громадянином України (арк. справи 13).

Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 299 від 18.02.2021, виданої Боринською селищною радою Самбірського району Львівської області відомо, що до складу сім`ї (зареєстрованих) ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 , входить чоловік ОСОБА_2 , син ОСОБА_7 та син ОСОБА_5 (арк. справи 14).

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема, дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України).

Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Таким чином, враховуючи те, що син ОСОБА_1 ОСОБА_5 народжений нею 17.12.2009 за час спільного проживання у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_2 , останній визнав позов по суті в повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд прийшов до вмотивованого висновку, що є всі підстави визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки сторони не домовилися про спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час відповідач проживає окремо від дитини, має регулярний дохід, позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, є підстави присудити кошти на утримання дитини (аліменти) у розмірі мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, а саме в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Щодо вирішення питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд прийшов до наступного висновку.

Судові витрати в цій справі складаються з судового збору за позовну вимогу про встановлення батьківства в розмірі 908 гривень, а за сплату судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, та витрат за надання позивачу правничої допомоги відповідно до опису (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги (в порядку ч. 3 ст. 137 ЦПК України) за Договором про надання правової (правничої) допомоги від 10.02.2021, Договору про надання послуг за надання правової (правничої) допомоги від 10.02.2021, квитанції до прибуткового касового ордера № 4 від 23.02.2021, що становлять 6000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача (п. 1) ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.

З урахуванням того, що позовні вимоги позивача щодо встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в розмірі 908 грн.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1, 2, 6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При розподілі судових витрат судом враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 16 квітня 2020 року в справі №727/4597/19, зазначено, що аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

З матеріалів справи вбачається, що понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень по даній справі підтверджуються описом (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги (в порядку ч. 3 ст. 137 ЦПК України), Договором про надання правової (правничої) допомоги від 10.02.2021, Договору про надання послуг за надання правової (правничої) допомоги від 10.02.2021 та квитанцією до прибуткового касового ордера № 4 від 23.02.2021, які підтверджують здійснення оплати позивачем витрат на оплату послуг адвоката в сумі 6000 грн.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 6000 гривень є документально підтвердженими, співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, та з урахуванням того, що відповідач не заявив клопотання про зменшення їх розміру, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , уродженця м. Неаполь Італійської Республіки, громадянина України, народженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , у розмірі мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, а саме в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 23 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Канарєєв Іван Олегович, адреса робочого місця: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено і підписано 31 травня 2021 року.

Суддя З.М. Коліщук