Номер провадження 2/754/2995/21
Справа №754/1365/21
РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2021 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.,

секретаря судового засідання: Куценко Ю.О..

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Ульянової Н.Ю.

представника відповідача адвоката Сініциної О.П.

розглянувши в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про виділ у натурі частки із квартири, що є у спільній частковій власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить виділити в натурі частку ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 виділивши йому кімнату розміром 15,5 кв.м. Кімнати розміром 16,9 кв.м., - виділити в натурі ОСОБА_2 , кухню-вітальню площею 36,7 кв.м,, ванну кімнату 7,1 кв.м., вбиральню 2,1кв.м. та коридор 13,4 кв.м. та літнє неопалювальне приміщення (балкон) загальною площею - 3,9 кв.м. залишити в спільній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за частку в спільному майні, яку не можливо виділити в натурі в розмірі 28 938,70 грн.

Позов мотивований тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2016 р. шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Після розподілу майна в судовому порядку Ѕ частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 належить Позивачу та інша частина Ѕ відповідачу в рівних долях, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 185363811 від 18.10.2019 р.

Відповідно до технічного паспарту на належну сторонам квартиру: квартира складається з двох кімнат. Загальна площа квартири становить 95,6 кв.м., з них житлова площа: 32,4 кв.м., допоміжною (підсобною) - 59,3 кв.м., кімнати площею - 15,5 кв.м., 16,9 кв.м., кухня-вітальня площею 36,7 кв.м., ванна кімната 7,1 кв.м., вбиральня 2,1 кв.м., коридор 13,4 кв.м., лоджія 3,9 кв.м.

Відповідач постійно перешкоджає позивачу в користуванні даною квартирою, починаючи з 20.10.2019 р., спочатку змінювала замки у вхідних дверях, потім залучала поліцію охорони та поліцію, яка діяла в порушення всіх існуючих законів України, про шо відкрито кримінальне провадження відносно відповідача, а саме слідчим відділом Деснянського управління поліції здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000058, розпочато 12.02.2019 р. Київською місцевою прокуратурою № 3 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383 та ч. 2 ст. 384 КК України.

З 25.02.2020 р. слідчим відділом Деснянського управління поліції здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001416 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 та ст. 356 КК України

З 07.04.2020 р. слідчим відділом Деснянського управління поліції здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002277 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Але до сьогоднішнього дня позивач не має можливостей користуватися власним житлом, відповідач постійно влаштовує скандали та провокує на бійку, постійно чинить перепони з приводу користування і володіння спільною власністю. Домовленості про спосіб виділення в натурі частки квартири між позивачем та відповідачем досягти неможливо. Відповідач постійно змінює своє рішення. Запевнює що має намір придбати частку позивача для власного проживання, однак за два роки жодних дій направлених на це не здійснила.

У зв`язку з тим, що позивач не має можливості користуватися власним майном та повноцінно жити у власній квартирі з моменту винесення рішення про поділ майна, відповідач перешкоджає в цьому праві, та звісно позивач не має можливості користуватися комунальними послугами, а відповідачка на момент рішення суду про поділ майна мала борг за комунальні послуги в сумі 11 264,00 грн. і досі їх не сплатила.

Відповідач не надає позивачу можливості повноцінно розпоряджатися власністю запевнюючи в бажанні придбати належну позивачу частину квартири для власного проживання, однак за два роки жодних дій направлених на це не здійснила.

Враховуючи той факт, що виділ позивачу в натурі саме 1/2 частини неможливий, позивач, враховуючи норми законодавства вважає за можливе виділити відповідачу в натурі кімнату розміром 16,9 кв.м., а частину, яку не можливо виділити в натурі і якою фактично використовує тривалий час відповідач виплатити позивачу грошовою компенсацією.

Відповідно до звіту про оцінку майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , оцінка - вартість 1 кв. м. в даній квартирі складає 20 670,50 грн.

Враховуючи той факт, що відповідачу залишається у власності житлова площа загальним розміром 16,9 кв.м, а позивачу 15,5кв.м. то різниця складає 16,9-15,5 = 1,4 кв.м., 1,4 кв.м. х 20 670,50 грн. = 28 938,70 грн. - компенсація за частку, яку неможливо виділити в натурі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову, надавши суду пояснення на позовну заяву.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.11.2016 р. шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Після розподілу майна в судовому порядку Ѕ частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 належить Позивачу та інша частина Ѕ відповідачу в рівних долях, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 185363811 від 18.10.2019 р.

Відповідно до технічного паспарту на належну сторонам квартиру: квартира складається з двох кімнат. Загальна площа квартири становить 95,6 кв.м., з них житлова площа: 32,4 кв.м., допоміжною (підсобною) - 59,3 кв.м., кімнати площею - 15,5 кв.м., 16,9 кв.м., кухня-вітальня площею 36,7 кв.м., ванна кімната 7,1 кв.м., вбиральня 2,1 кв.м., коридор 13,4 кв.м., лоджія 3,9 кв.м.

Згідно Звіту ФОП ОСОБА_3 про оцінку майна, від 22.03.2021 року, а саме квартири АДРЕСА_1 , оцінка - вартість 1 кв. м. в даній квартирі складає 20 670,50 грн.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених у п. п. 6, 7 Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Виділ у натурі частки із спільного майна може бути заборонений законом або бути неможливим в силу самої природи спільної речі, яка є неподільною (ч. 2ст. 183 ЦК).

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки нерухомого майна в натурі, в нашому випадку квартири, можливо реалізувати не лише поділом житлових кімнат між співласниками, а й необхідністю виділу інших приміщень з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири.

Із поданих позивачем доказів, в тому числі і висновку ФОП ОСОБА_3 , зокрема вбачається, що позивач та відповідач мають можливість встановити порядок користування квартирою як співвласники, однак із вказаного висновку не вбачається технічної можливості перебудови квартири в дві окремі квартири з окремими входами, оскільки пропонується сторонам спільно використовувати приміщення, кухні, санвузла, коридору і.т.щ.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Таким чином, проаналізувавши усі обставини, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, та оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 не підлягає поділу в натурі, оскільки не передбачає варіанти виділення сторонам ізольованих приміщень, не може використовуватись як окремі квартири та неможливо переобладнати цю квартиру в такі квартири, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати слід залишити без відшкодування.

У Х В А Л И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про виділ у натурі частки із квартири, що є у спільній частковій власності - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 06.12.2021 року.

Суддя: Н.Г.Таран