Справа № 367/1864/20 Головуючий в суді І інстанції Оладько С. І.
Провадження № 22ц-824/3817/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

17 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідачаМельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В. В.,-

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 09 травня 2010 року між нею та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, який 11 квітня 2018 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 жовтня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000, 00 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову 09 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що після стягнення судом з відповідача аліментів в розмірі 1000 грн. на місяць, збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і визначений розмір аліментів не дозволяє забезпечити належне матеріальне утримання дитини, а також її нормальний фізіологічний розвиток, через що просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши спосіб їх стягнення з ОСОБА_1 на її користь на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 , з твердої грошової суми 1000 грн. щомісяця, на розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно,починаючи з дня подачі позову до суду а саме з 12 березня 2020 року і до повноліття дитини.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається зокрема на те, що вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Разом з тим, вважає, що наявні у справі докази не дають підстав для збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача і у тому розмірі, який запропонований позивачем.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає доводи апелянта необґрунтованими, тому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з урахуванням обставин справи та правових позицій Верховного Суду, вважав позовні вимоги обґрунтованими та дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з ОСОБА_1 , який було встановлено рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 жовтня 2018 року у справі №367/1026/18 у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісяця, визначивши спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 березня 2020 року, дня звернення з позовом до суду, і до повноліття дитини.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 травня 2010 року між сторонами зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 квітня 2018 року.

Від даного шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка зазначала, що вона та її донька проживають в орендованому житлі у м. Ірпені, оскільки відповідач перешкоджає їй у реалізації її права на користування житлом, що належить їй та дитині ОСОБА_4 на праві власності, а саме - 2/3 частинами кімнати АДРЕСА_1 .

Відповідач є власником 1/3 частки у спільній частковій власності на кімнату АДРЕСА_1 , та двокімнатної квартири АДРЕСА_2 .

Також вбачається, що відповідач працездатним, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, інших дітей на утриманні не має.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 жовтня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000, 00 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову 09 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 цього Кодексу).

Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 цього Кодексу - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (Конвенція ООН ч.ч. 1, 2 ст. 27 «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття мають обоє батьків.

Згідно із ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено судам, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Сукупний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вибір способу стягнення аліментів (частка доходу або тверда грошова сума) є правом стягувача. Будь-яких умов для застосування альтернативи діюче сімейне законодавство не містить. Це право стягувача не носить одноразового характеру та може бути ним реалізоване у будь-який час в межах дії обов`язку щодо утримання дитини. Стягувач має право не тільки обрати той чи інший спосіб стягнення аліментів, а й змінити як розмір стягнення за умов, передбачених статтею 192 СК, так і спосіб стягнення (частина 3 статті 181 СК).

Але підстави зміни розміру та зміни способу стягнення не є цілком тотожними. Тоді як підстави зміни розміру передбачені статтею 192 СК, підстави зміни способу прямо не зазначені.

Враховуючи, що запровадження альтернативи у виборі способу стягнення аліментів та право на його зміну мало на меті посилення захисту прав дитини на належне утримання, можна дійти висновку, що підставою для зміни способу мають бути саме ці обставини.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що місцевий суд, повно встановивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, дотримуючись норм матеріального і процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачка не в змозі належним чином самостійно утримувати дитину, а розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 жовтня 2018 року у твердій грошовій сумі в розмірі 1000, 00 грн. щомісяця, є недостатнім та в повній мірі не забезпечує матеріальне становище дитини для її гармонійного розвитку, що суперечить вимогам ч.2 ст.182 СК України, через що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що права дитини сторін на належне утримання підлягають судовому захисту, а позовні вимоги про визначення способу стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно є обґрунтованими.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача новий розмір аліментів, починаючи з дня подачі позову про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, тобто з 12 березня 2020 року, а тому рішення в цій частині підлягає зміні.

З урахуванням вищенаведених вимог закону, доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду підлягає зміні із встановленням періоду стягнення аліментів, а саме, - з дня набрання рішенням суду першої інстанції законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2020 року змінити, та встановити період стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , - з дня набрання судовим рішенням законної сили - з 17 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: