Справа № 689/1703/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2021 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В.,

з участю: секретарів судового засідання -

Білоус Г.В., Цмикайло Т.В., Фурман Н.Л., Лебеденко О.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Банашко І.Ю.

представників відповідача, АТ КБ «Приватбанк», -

адвокатів: Малєєвої О.М., Бондаренка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду в смт. Ярмолинці в режимі відеоконференції із Жовтневим районним судом м. Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання незаконним рішення державного реєстратора та скасування запису про державну реєстрацію,

встановив:

Позивач звернулася із позовом до відповідачів про визнання незаконним рішення державного реєстратора та скасування запису про державну реєстрацію. В позові зазначила, що 31 травня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки № 0705/206/В/01 в якості забезпечення належного виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 7-5/206В від 31 травня 2007 року. Відповідно до п. 7 вказаного договору іпотеки, позивач передала в іпотеку належне їй нерухоме майно, а саме: комплекс, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 1136, кв.м. та складається з будівлі клубу площею 1050, 4 кв.м., диспетчерської площею 86, 3 кв. м., площадки для автомобілів, оглядової ями з під навісом та огорожі. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 липня 2011 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0705/206В від 31.05.2007р. задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 270 398, 73 євро, штраф у сумі 155 612, 02 грн., пеню в сумі 46 326, 76 грн. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2011 року зазначене рішення було змінене в частині стягнення 155 612, 06 грн. штрафу. В цій частині було ухвалено рішення про відмову в стягненні 14 325, 70 євро. В решті рішення залишено без змін. 22 серпня 2019 року суддею Ярмолинецького районного суду Шевчик О.М. було відкрито провадження по справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про припинення права власності на земельну ділянку. В ході підготовки справи до розгляду ОСОБА_1 , будучи залученою до участі у справі в якості третьої особи дізналася, що 04.11.2016р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32227356 від 04.11.2016р. та 31.10.2016р. здійснено державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки - комплекс нежитлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ПАТ КБ «Приватбанк». Вважає, що рішення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32227356 від 04ю.11.2016р. є незаконним та підлягає скасуванню, так само підлягає скасуванню запис про право власності № 17285568 від 31.10.2016р., внесений державним реєстратором - Завалієвим А.А. Статтею 27 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотеко держатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду ціна набуття власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна (Постанова ВП ВС від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц, провадження № 14-22цс19). Висновок про те, що ненадання для державної реєстрації права власності документів, які підтверджують вартість предмету іпотеки на момент його перереєстрації є порушенням положень частиною 3 статті 37 Закону України «Про іпотеку», викладено також у Постанові Верховного Суду від 26 травня 2020 року, справа № 206/438/18, провадження № 61-19032св19. Оскаржуване в цьому позові рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки не відповідає зазначеним вище нормам права. Зазначає, що реєстраційна справа щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , не містить висновку про оцінку майна, право власності за яким було зареєстровано за Банком, що є порушенням норм ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Крім того, вказана реєстраційна справа в порушення норм ст. 35 Закону України «Про іпотеку» , п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції Постанови КМУ від 23 серпня 2016 року № 553), не містить копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця та документа, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотеко держателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі. Наявна в матеріалах реєстраційної справи копія повідомлення № 1146 від 28.09.2016р. не містить відомостей про його направлення позивачу, а також відомостей про отримання такого повідомлення позивачем, наявна в матеріалах реєстраційної справи копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення/вручення поштового переказу, подане на пошту 28.09.2016р. не може бути прийняте в якості доказу направлення позивачу відповідачем взагалі будь-якого листа. У вказаному повідомленні, що було прийняте державним реєстратором як належне, відправником зазначено ПП ЮФ «Талісман», а не АТ КБ «Приватбанк». При цьому, ніяких відомостей про ПП ЮФ «Талісман» у реєстраційній справі не міститься. За даними сайту Укрпошти рекомендоване повідомлення за номером 280 відсутнє в базі. З повідомлення вбачається, що воно було начеб то відправлене 29.09.2016р., а вже 30.09.2016р., тобто за одну добу, прибуло в м. Хмельницький і наче було доставлене позивачу. При цьому, у відомостях про вручення стоїть відмітка під позначкою «Виплачено». Крім того, вказане повідомлення не містить підпису ОСОБА_1 . За таких обставин, виходячи з норм ст. ст. 22, 24 Закону України «Про іпотеку» приватний нотаріус Завалієв А.А. не мав права прийняти рішення про державну реєстрацію права власності за АТ КБ «Приватбанк», а зобов`язаний був відмовити в такій реєстраційній дії.

Представник відповідача, АТ КБ «Приватбанк» подав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає. Зазначив, що у зв`язку з невиконанням Іпотекодавцем умов договору іпотеки, а саме: не повернення кредиту у розмірі, передбаченим п. 2 Договору іпотеки, АТ КБ «Приватбанк» звернув стягнення на предмет іпотеки та 31.10.2016р. зареєстрував за собою право власності на нерухоме майно загальною площею 1136, 7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.02.2019р. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватним нотаріусом Завалієвим Артемом Анатолійовичем було прийнято 04.11.2016р. Відповідний запис у реєстрі було вчинено 31.10.2016р. Крім того, на адресу Іпотекодавця 28.09.2016р. було надіслано письмове повідомлення за № 1146. Тобто, позивач був обізнаний про невиконання умов договору іпотеки, а також про те, що Банк звертає стягнення на нерухоме майно наприкінці 2016 року. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ст.. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі № 6-17цс17). Разом з тим, у позовній заяві зазначено, що позивач дізналася про рішення державного реєстратора під час залучення у справу за позовом Банку до ОСОБА_3 про припинення права власності у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Вказане не відповідає дійсності, адже з матеріалів реєстраційної справи вбачається те, що 23.09.2016р. на адресу позивача було надіслано повідомлення про те, що Банком буде зареєстровано право власності на нерухоме майно у зв`язку з невиконанням умов договору іпотеки (отримано 29.09.2016р., що підтверджує копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення). Враховуючи вищенаведене, а саме: обов`язок особи знати про стан своїх прав, а також обізнаність про перехід та реєстрацію права власності за Банком на нерухомість наприкінці 2016 року, вважаємо, що строк позовної давності щодо вимог позивача сплив. У зв`язку з цим, керуючись ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, АТ КБ «Приватбанк» заявляє клопотання про застосування строків позовної давності. З документів, а саме: з опису вкладення щодо об`єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та 11 міститься копія повідомлення про заборгованість за кредитним договором від 23.09.2016р., а також копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу від 29.09.2016р. Вказане повідомлення адресоване ОСОБА_1 , яким повідомлено останню про те, що Банком буде зареєстровано право власності на вищевказане нерухоме майно. Копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення свідчить про те, що позивач отримала таке повідомлення 29.09.2016р. Доводи про те, що у повідомленні про вручення відправником зазначено ПП ЮФ «Талісман», а тому таке повідомлення не може бути прийнято в якості доказу направлення позивачу, не знаходить свого логічного підтвердження. Зазначимо, що Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також будь-які інші НПА, не містять вимоги до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, де зазначалось би, що відправником має бути саме Іпотекодержатель. Станом на дату звернення стягнення, Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не передбачає наявність у матеріалах реєстраційної справи документів з оцінки майна. Однак, такі документи містяться у АТ КБ «Приватбанк» (додаються). Отже, посилання позивача на їх відсутність не заслуговують на увагу. З огляду на це, можна зробити висновок, що рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Завалієва Артема Анатолійовича № 32227356 від 04.11.2016р. винесено у відповідності до норм чинного на той час законодавства. Будь-яких порушень прав та свобод позивача станом на дату проведення державної реєстрації права рішення не містило. А тому, відсутні будь-які підстави для скасування такого рішення і , як наслідок, скасування запису про право власності на комплекс за АТ КБ «Приватбанк». Задоволення позовних вимог призведе до порушення прав позивача на мирне володіння майном та змусить останнього відновлювати свої права.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила суд задоволити позов, суду пояснила, що під час розгляду цивільної справи про припинення права власності на земельну ділянку у 2019 році позивач дізналася, що приватним нотаріусом винесено рішення про державну реєстрацію права власності на майновий комплекс. Вважає, що відповідачами порушенні норми статей Закону України «Про іпотеку». Стверджує, що Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оцінка майна є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. Зазначила, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не містить відомостей про отримання ОСОБА_1 рекомендованого листа. Крім цього, зазначений лист, якщо він і відправлявся, надісланий не АТ КБ «Приватбанк», а ПП ЮФ «Талісман». Вказала, що не було здійснено оцінку зазначеного нерухомого майна, що є істотною обставиною, тому порушена процедура державної реєстрації права власності. Також зазначила, що в базі «Укрпошти» відсутнє зазначене рекомендоване відправлення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні ствердила, що не отримувала рекомендований лист від ПП ЮФ «Талісман» в 2016 році.

Представник відповідача, АТ КБ «Приватбанк, в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, суду пояснила, що відповідачами дотримано процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначила, що позивач отримала рекомендоване повідомлення 30 вересня 2016 року. Ствердила, що позивачем порушено строк позовної давності.

Відповідач, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задоволити повністю.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 31 травня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки № 0705/206/В/01 в якості забезпечення належного виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 7-5/206В від 31 травня 2007 року. Відповідно до п. 7 вказаного договору іпотеки, позивач передала в іпотеку належне їй нерухоме майно, а саме: комплекс, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 1136, кв.м. та складається з будівлі клубу площею 1050, 4 кв.м., диспетчерської площею 86, 3 кв. м., площадки для автомобілів, оглядової ями з під навісом та огорожі. Згідно п. 29 Договору звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити Іпотекодавця. Також був укладений додатковий договір № 1 до договору іпотеки 0705/206В/01 26 серпня 2009 року. Ця обставина підтверджується копією договору іпотеки від 31 травня 2007 року та копією додаткового договору № 1 (а.с. 6-10).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2011 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0705/206В від 31.05.2007р. задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 270 398, 73 євро, штраф у сумі 155 612, 02 грн., пеню в сумі 46 326, 76 грн. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2011 року зазначене рішення було змінене в частині стягнення 155 612, 06 грн. штрафу. В цій частині було ухвалено рішення про відмову в стягненні 14 325, 70 євро. В решті рішення залишено без змін. Зазначені обставини підтверджуються копією рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2011 року та копією ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2011 року (а.с. 11-23).

Відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32227356 від 4 листопада 2016 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на комплекс, що розташований: АДРЕСА_1 , за суб`єктом: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», податковий номер 14360570 (а.с. 48).

Відповідно, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, внесено запис про право власності № жовтня 2016 року. Ця обставина підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 49, 71).

У відповідності до п. 29 Договору іпотеки від 31 травня 2007 року звернення стягнення на Предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити Іпотекодавця (а.с. 8).

Статтею 27 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотеко держатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотеко держателя.

Частиною 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержатедя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Частиною 3 статті 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотеко держатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотеко держателя.

Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Судом також встановлено, що наявна в матеріалах справи (а.с. 38) копія повідомлення № 1146 від 28.09.2016р. не містить відомостей про її направлення позивачу. Суд не бере до уваги копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що подане на пошту 29.09.2016р., оскільки відправником зазначено ПП ЮФ «Талісман», а не АТ КБ «Приватбанк», а також на цьому повідомленні відсутній підпис позивача. Крім цього, в порушення вимог ст. 95 ЦПК України представником відповідача не надано суду оригінал цього повідомлення для огляду в судовому засіданні. Тому суд визнає ці докази неналежними і недопустимими, недостовірними та недостатніми на підставі вимог ст. ст. 77 - 80 ЦПК України (а.с. 38, 45).

До того ж, судом встановлено, що в порушення ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» оцінка предмета іпотеки була проведена 12 січня 2017 року, тобто після державної реєстрації права власності (а.с. 76-77). Отже, оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності (31.10.2016р.) не проводилася.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року, справа № 306/2053/16-ц, провадження № 14-22цс19 зазначається, що при цьому суди зробили обґрунтований висновок, що у матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА 3 письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, інформацію про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. Крім того, правильно встановлено, що оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності не проводилася.

Суд не бере до уваги надані представником відповідача у відзиві на позовну заяву доводи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а ч. 2 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до припису ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розцінює критично твердження представника відповідача, АТ КБ «Приватбанк», про порушення позивачем строку позовної давності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач та її представник ствердили суду, що про рішення про державну реєстрацію права власності позивач дізналася в 2019 році при розгляді справи про припинення права власності на земельну ділянку Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області, коли її було залучено в якості третьої особи.

Водночас, представником відповідача, АТ КБ «Приватбанк» не надано суду жодних належним і допустимих доказів, що позивач отримала повідомлення №1146 від 23.09.2016р. (а.с. 38). Водночас, у відзиві представник відповідача зазначає, що позивач отримала повідомлення 29.09.2016р., в той час як зі змісту ксерокопії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке суд не бере до уваги, зазначено дата подання - 29.09.2016р. Також, як встановлено в судовому засіданні, на цьому повідомленні (ксерокопії) відсутній підпис позивача.

Крім цього, в судовому засіданні представник позивача зазначила, що згідно Конституції України право власності є непорушним, і що позивач знала достеменно про реєстрацію права власності на зазначений комплекс за нею. Жодних повідомлень про перехід права власності ОСОБА_1 не отримувала.

Отже, судом встановлено, що позивачем строк позовної давності не пропущений.

Також суд відхиляє доводи, наведені у відзиві та в поясненнях представника Банку в судовому засіданні про те, що Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, не передбачено для реєстрації права власності наявність документів з оцінки майна, то це твердження спростовується приписом ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Частиною 3 статті 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотеко держателя.

Крім цього, суд не бере до уваги пояснення в судовому засіданні представника АТ КБ «Приватбанк» та у відзиві на позов про те, що письмова вимога іпотекодержателя була направлена позивачу 23 вересня 2016 року, а отримано нею 29.09.2016р., оскільки зазначена письмова вимога, як вбачається із її ксерокопії зареєстрована за № 1146 28.09.2016р. А з ксерокопії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що вона відправлена ПП «ЮФ «Талісман» 29.09.2016р. і не зрозуміло ким отримано, адже ОСОБА_1 в судовому засіданні категорично заперечила отримання нею зазначеного листа.

Таким чином, оскільки відповідачами було порушено вимоги п. 29 Договору іпотеки від 31 травня 2007 року, ст. 27, ч. 1 ст. 35, ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», п, 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, тому необхідно скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича № 32227356 від 04.11.2016 року про державну реєстрацію права власності на комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк»; скасувати запис про право власності на комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , № 17285568 від 31.10.2016 року, внесений приватним нотаісом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір по 840 грн. 80 коп. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 77-81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича № 32227356 від 04.11.2016 року про державну реєстрацію права власності на комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк».

Скасувати запис про право власності на комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , № 17285568 від 31.10.2016 року, внесений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем.

Стягнути з приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича (14005, м. Чернігів, проспект Миру, 55) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , к/р НОМЕР_2 в управління НБУ в Дніпропетровській області; рахунок № НОМЕР_3 , МФО № 3056299) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області на протязі 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлений 8 червня 2021 року.

Суддя А.В. Кульбаба