Справа № 145/1939/20
Провадження №2/145/317/2021
РІШЕННЯ

іменем України

28.05.2021 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Мигдальській Н.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на земельну частку (пай), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Тиврівська територіальна громада,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 09 липня 1998 року між ним та ОСОБА_4 в простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай) розміром 4,4 в умовних кадастрових гектарах, розташовану у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Перемога» Тиврівського району Вінницької області.

Право на земельну частку (пай) належало продавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого 26 серпня 1997 року Тиврівською РДА, ОСОБА_4 отримала його як член КСП при розпаюванні земель КСП «Перемога» с. Колюхів.

На виконання п. 2 Договору він передав, а ОСОБА_4 прийняла кошти в сумі 15 000 грн. Продавець в свою чергу передала йому оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого 26 серпня 1997року Тиврівською РДА, яким підтверджувалося її право на земельну частку (пай).

Згідно Постанови КМ України від 12.10.1995 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай)» він звернувся до Тиврівської РДА з вимогою проставити відмітку в сертифікаті у зв`язку з переходом права на земельну частку (пай) та внесення зміни в Книгу реєстрації сертифікатів, але йому було відмовлено.

Крім того, вони з ОСОБА_4 домовилися нотаріально посвідчити укладений між ними Договір відповідно до Договору та чинного на той час законодавства.

Однак невдовзі після підписання Договору купівлі-продажу, ОСОБА_4 захворіла і померла. Спадщину, що складається із земельної частки (паю) розміром 4,44 в умовних кадастрових гектарах, після її смерті ОСОБА_4 , ніхто не прийняв. Єдиною спадкоємицею, яка б могла претендувати за правом представлення на спадщину після смерті ОСОБА_4 , є її дочка - ОСОБА_3 .

На даний час він має намір виділити належну йому земельну ділянку в натурі та отримати правовстановлюючі документи на неї. Перешкодою в оформленні документів та права на земельну ділянку стало те, що втрачено оригінал сертифікату, що знаходився в нього. Отримати його дублікат він не має можливості у зв`язку з відсутністю бланків сертифікатів.

Вважає, що набув права на земельну частку (пай) правомірно, на підставі договору купівлі-продажу. Умови договору ним виконані, однак оформити своє право на земельну частку (пай) в позасудовому порядку не має можливості в зв`язку із втратою документа, яким підтверджується його право, а має лише його копію, зроблену заздалегідь.

Просить визнати за ним право на земельну частку (пай), розміром 4,44 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі, яка перебуває в колективній власності КСП «Перемога» в с. Колюхів Тиврівського району Вінницької області згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого 26 серпня 1997 року Тиврівською РДА.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позов визнає.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Тиврівської територіальної громади в судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позову, просить справу розглянути у їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ст.6 ЗК України (в редакції що діяла на момент виникнення правовідносин) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки у разі: купівлі-продажу, дарування та обміну.

Відповідно до ст.18 ЗК України (в редакції що діяла на момент виникнення правовідносин) придбання земельних ділянок, що перебувають у колективній або приватній власності, провадиться за договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожен має право на захист своїх прав та законних інтересів, зокрема шляхом визнання відповідного права судом.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ст.3 Указу Президента України № 666/94 від 10.11.1994 невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарські виробництва», право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Пунктом 2.2. Порядку посвідчення договорів відчуження земельних ділянок, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Державного комітету України по земельних ресурсах №14/5/48 від 06.06.1996 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.1996 року за №324/1349. передбачено, що громадяни мають право продавати або іншими способами відчужувати (заповідати, дарувати, обмінювати) без зміни цільового призначення земельні ділянки, а також право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом.

Пунктом 2.3. зазначеного Порядку передбачено, що договір відчуження земельної ділянки посвідчується в нотаріальному порядку.

Відповідно до п.17 Перехідних положень ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючі документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Судом встановлено, що 09 липня 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай) (а.с.5), відповідно до якого позивач придбав у відповідача право на земельну частку (пай) розміром 4,44 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у колективній власності КСП «Перемога» с.Колюхів Тиврівського району Вінницької області.

ОСОБА_4 , як член КСП, із земель КСП «Перемога» с.Колюхів Тиврівського району Вінницької області отримав право на дану земельну частку (пай) на підставі рішення Тиврівської районної державної адміністрації від 15.07.1997 №208-р, що стверджувалося Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданим 26 серпня 1997 року Тиврівською РДА (а.с.6).

Відбулося повне виконання договору від 09 липня 1998 року, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору.

На виконання п. 2 Договору купівлі-продажу ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_4 прийняла кошти в сумі 15000 грн, що стверджується підписом продавця у Договорі.

Сторони домовилися нотаріально посвідчити укладений договір, відповідно до його змісту та чинного на той час законодавства, однак ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла (а.с.7).

Спадщину після її смерті ніхто не прийняв.

Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Спадкоємцею, яка б могла претендувати на спадщину після смерті ОСОБА_4 є її дочка - ОСОБА_3 (а.с.10, 11).

Суд вважає, що ОСОБА_2 виконав умови договору, а тому його права підлягають захисту.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 328, 334 ЦК України, ст.ст.47, 224, 225 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.), ст.ст.81, 131 ЗК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 4, 44 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі, яка перебувала в колективній власності КСП «Перемога» села Колюхів Тиврівського району Вінницької області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого 26 серпня 1997 року Тиврівською РДА.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 31 травня 2021 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.