Номер провадження: 22-ц/813/2114/21
Номер справи місцевого суду: 20
Головуючий у першій інстанції Мазун І.А.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департамента комунальної власності Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 липня 2020 року в цивільній справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення, -

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2013 року звернувся з позовною заявою Департамент комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що нежиле приміщення першого поверху загальною площею 23,4кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 об`єктом права комунальної власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 22 січня 2008 року серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Одеської міської ради. Наразі це приміщення незаконно займається мешканцями цього будинку, зокрема ОСОБА_3 . Посилаючись на те, що його права, як власника цього нежилого приміщення, порушуються, просить суду постановити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_3 зі спірного приміщення та передати цю будівлю позивачу (а.с. 1-23).

28 липня 2020 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Мазун І.А.) позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення - залишено без задоволення (а.с. 150-152).

21 серпня 2020 року канцелярією Одеського апеляційного суду зареєстровано апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 липня 2020 року. Апелянт не погоджується з вказаним рішенням, вважає, що воно було ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції визнав встановленими, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням процесуального права. Апелянт зазначає, що видачу свідоцтва про право власності не можна ототожнювати з державною реєстрацією такого права, а свідоцтво про право власності є лише документом, який оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Апелянт вказує на те, що ОСОБА_3 не була ані власником спірного майна, ані його законним користувачем. Оскільки ОСОБА_4 померла, а ОСОБА_2 є правонаступником, тому вона також є правонаступником нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , а тому порушує право власності територіальної громади м. Одеси в особі ОМР, як власника майна. Апелянт просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 липня 2020 року скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи з незалежних від суду причин.

В судовому засіданні 20.05.2021 року представник Департаменту КВ ОМР Крачковський П.П. просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідачки ОСОБА_5 подав клопотання про розгляд справи за відсутності відповідачки.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що cтаном на час розгляду цієї справи територіальна громада Одеської міської ради в особі Одеської міської ради не є власником нежилих приміщень першого поверху №501-502 загальною площею 23,4 кв.м. розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , відображених в технічному паспорті від 03.09.2007 р., оскільки і п. 2 Додатку до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29 листопада 2007 року № 1316 «Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси» і свідоцтво про право власності від 22 січня 2008 року серії НОМЕР_1 на нежилі приміщення першого поверху № 501-502 загальною площею 23,4 кв.м., які розташовані в АДРЕСА_1 , яке було видано на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 1316 від 29.11.2007р. визнані незаконними та скасовані, а отже посилання позивача на норми права, які регулюють захист права власності, є безпідставними. Тому суд першої інстанції вирішив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, вважає за потрібне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі Свідоцтва про право власності від 22.01.2008 року серії НОМЕР_1 Територіальна громада м. Одеси є власником нежилих приміщень першого поверху № 501-502. Свідоцтво видано на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.11.2007 року № 1316 (а.с. 8).

Звертаючись до суду з позовом Департамент комунальної власності Одеської міської ради посилався на те, що ОСОБА_6 незаконно займає вказані приміщення та просив суд усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виселення відповідачки з займаних приміщень.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.07.2014 року провадження в даній справи зупинялося до вирішення по суті справи № 521/6366/14-ц за позовом ОСОБА_7 до Одеської міської ради, виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи Департамент комунальної власності Одеської міської ради, юридичний департамент Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення та свідоцтва про право власності.

За результатами розгляду вказаної справи Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.05.2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 10.04.2020 року у справі № 521/6366/14-ц за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи Департамент комунальної власності Одеської міської ради, юридичний департамент Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення та свідоцтва про право власності визнано незаконним та скасовано пункт 2 Додатку до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29 листопада 2007 року № 1316 «Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси»; визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності від 22 січня 2008 року серії НОМЕР_1 на нежилі приміщення першого поверху №501-502 загальною площею 23,4 кв.м., які розташовані в АДРЕСА_1 .

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20.05.2019 року та постанова Одеського апеляційного суду від 10.04.2020 року були залишені без змін постановою КЦС ВС від 18.11.2020 року.

Як встановлено судовими рішеннями в справі № 521/6366/14-ц висновком повторної судової будівельно-технічної експертизи від 14 березня 2019 року № 18-2163, складеним головним судовим експертом лабораторії Б та ЗД СБТ та БОД ОНДІСЕ Будніком В. А. та судовим експертом п`ятого класу сектору будівельно-технічних та будівельно-оціночних досліджень ОНДІСЕ Ковальовим К. А., встановлено, що за функціональним відношенням приміщення № 1 площею 7,3 кв. м та № 2 площею 16,1 кв. м, які розташовані на АДРЕСА_1 , що відображені у технічному паспорті від 03 вересня 2007 року, є допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку, призначеними для забезпечення експлуатації будівлі та побутового обслуговування мешканців даного житлового будинку, зокрема біля квартири АДРЕСА_2 . При цьому роздільне використання за функціональним призначенням, є неможливим у зв`язку з тим, що вони не є об`єктами самостійного користування.

При цьому у вказаній справі суд посилався на те, що положеннями ст. 382 ЦК України встановлено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Отже, враховуючи вище наведене, оскільки свідоцтво про право власності на спірні приміщення за Територіальною громадою Одеської міської ради, так само як й рішення виконавчого органу місцевого самоврядування, на підставі якого було видано свідоцтво про право власності, були визнані незаконними та скасовані рішенням суду в іншій справі, з огляду на що відпала правова підстава права власності позивача та втратився правовий зв`язок з об`єктом нерухомості, позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав (постанова КЦС ВС від 03.06.2020 року, справа № 363/4852/17).

Враховуючи вище наведене в сукупності, обставини даної справи, оскільки правова підстава набуття права власності за позивачем була скасована у встановленому законом порядку рішенням суду в справі № 521/6366/14-ц, з чого правильно виходив суд першої інстанції, ухвалюючи рішення по суті позовних вимог, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги.

Одночасно, апеляційний суд зауважує, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департамента комунальної власності Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст цієї постанови складено 03 червня 2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

20.05.2021 року м. Одеса