Справа № 463/5849/20 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-з/811/108/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
У Х В А Л А

07 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , про визнання частково недійсним договору факторингу та договору про відступлення прав за іпотечними договорами, -

ВСТАНОВИВ:

ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , про визнання частково недійсним договору факторингу та договору про відступлення прав за іпотечними договорами.

31 травня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 01.

В обгрунтування заяви покликається на те, що 24 травня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» повідомило його про те, що є власником квартири АДРЕСА_1 і попередило про виселення. Стверджує, що відповідно до договору про відступлення права вимоги від 28 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ «Вектор Плюс», останнє набуло права вимоги за іпотечним договором від 30 липня 2008 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 про передачу в іпотеку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 52,6 кв.м., яке оскаржується ОСОБА_1 . Зазначає, що 23 квітня 2015 року ТзОВ «Вектор Плюс» здійснило самовільну перереєстрацію вищезазначеної квартири, переданої в іпотеку, власником якої є ОСОБА_2 . Вказує, що відповідач може вільно розпоряджатися спірним майном, що може призвести до неможливості або значного утруднення гарантування виконання судового рішення, у випадку задоволення позовних вимог та скасування рішення суду першої інстанції. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову становить реальну небезпеку докладання значних зусиль та витрат позивачем в майбутньому для повернення майна від набувачів-власників у випадку її відчуження відповідачем на будь-які стадії судового процесу. З наведених підстав просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 01.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Стаття 149 чинного ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України передбачає види забезпечення позову.

Пункт 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по-перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по-друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень п. п. 1, 4 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п.4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , про визнання частково недійсним договору факторингу та договору про відступлення прав за іпотечними договорами.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, вбачається, що підставою для звернення із заявою про забезпечення позову є, як стверджує заявник, можливість у відповідача на власний розсуд розпоряджатися квартирою АДРЕСА_1 , в тому числі відчужувати її іншим особам, що може значно ускладнити поновлення порушених прав позивача на спірну квартиру, ефективний захист, поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення, усунення утруднення чи неможливості виконання судового рішення про задоволення позову.

Аналізуючи зміст позовної заяви ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку, що пред`явлення позивачем позовної заяви про визнання частково недійсним договору факторингу та договору про відступлення прав за іпотечними договорами, свідчить про те, що предметом спору є вимога немайнового характеру, судове рішення, ухвалене за результатами розгляду даного спору, не підлягає примусовому виконанню.

З огляду на те, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а предметом даного спору є вимога немайнового характеру, судове рішення, ухвалене за результатами розгляду даного спору, не підлягає примусовому виконанню, невжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, не впливатиме на ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав (інтересів) позивача, за захистом яких він звернувся до суду з даними позовними вимогами, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, колегія суддів, давши оцінку доводам заявника щодо необхідності вжиття зазначених ним заходів забезпечення позову, враховує вимоги розумності, обґрунтованості заявником необхідності забезпечення позову, з врахуванням змісту позовних вимог, і вважає, що вжиття такого заходу забезпечення позову, про який просить заявник, призведе до порушення прав та законних інтересів відповідача.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150 , 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання ухвали.

Ухвала складена 07.06. 2021 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Крайник Н. П.

Цяцяк Р. П.