№ провадження 2/646/699/2021
Справа № 646/7144/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2021 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Теслікової І.І.,

за участю секретаря судового засідання Бєлівцової О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Харківської міської ради (61003, м.Харків, м-н Конституції, 7) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення безпідставно збережених коштів,-

встановив:

Представник Харківської міської ради Міхно Л.О. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 141 567,44 грн. Позов обґрунтований тим, що право власності на нежитлові будівліЅ літ. «К-1», 21/50 літ. «З-1», Ѕ літ. «Ж-1», 11/100 літ. «Г-1», Ѕ літ. «В-1», 2/10 літ. «Б-2», частка 12/25 нежитлових приміщень 1-го поверху №І, 1, 3, 4 та 2 поверху №ІІ, 2,3, 4 в літ. «А-2», 3/100 літ. «Л-2» по АДРЕСА_2 , зареєстровані з 06.11.2015 за ОСОБА_1 Земельна ділянка площею 0, 4063 га з кадастровим номером :03:017:0003 по АДРЕСА_2 на якій знаходяться вказані нежитлові приміщення знаходиться у комунальній власності. Відповідно до здійсненого розрахунку ОСОБА_1 зберігла кошти за використання спірної земельної ділянки з 01.11.2017 по 30.11.2019 у сумі у сумі 141 567, 44 грн., які представник позивача просить стягнути у судому порядку.

Представник відповідача надала відзив, в якому, крім іншого, просила закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є фізичною особою- підприємцем та справа повинна розглядатися в порядку господарського судочинства.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що клопотання відповідача про закриття провадження по справі обґрунтоване та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

З урахуванням наведеного надзвичайно важливого значення набуває необхідність належного з`ясування судом питання щодо того, про захист яких саме прав особи йдеться.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Нормами Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального Кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці; 15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» в п.3 роз`яснив, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є фізична особа).

Пунктами 3.1., 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 року "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" визначено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно з п.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011 року "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" у вирішенні питань, пов`язаних з підвідомчістю справ у спорах, що виникають із земельних відносин, господарським судам слід враховувати викладене в п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин".

Відповідно до п.1.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" господарським судам підвідомчі лише справи у спорах, що виникають із земельних відносин приватноправового характеру, тобто з відносин, врегульованих нормами цивільного або господарського права і пов`язаних із здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності.

Згідно із роз`ясненнями, що надані в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" з подальшими змінами передбачено, що за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов`язаних із земельними відносинами спорів відбувається залежно від суб`єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов`язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами, в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб`єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником приміщення будівліЅ літ. «К-1», 21/50 літ. «З-1», Ѕ літ. «Ж-1», 11/100 літ. «Г-1», Ѕ літ. «В-1», 2/10 літ. «Б-2», частка 12/25 нежитлових приміщень 1-го поверху №І, 1, 3, 4 та 2 поверху №ІІ, 2,3, 4 в літ. «А-2», 3/100 літ. «Л-2» по АДРЕСА_2 , яке зареєстровано з 06.11.2015 за нею на підставі договору купівлі продажу від 06.11.2015 року № 1456.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа підприємець та здійснює такі види діяльності: роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно- технічними виробами в спеціалізованих магазинах ( основний), надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладами до нього, оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно- технічним обладнанням.

Згідно свідоцтва платника податку та товарних чеків місцем провадження господарської діяльності ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .

Отже, спір з приводу користування земельною ділянкою виник між фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 і Харківською міською радою з приводу здійснення фізичною особою- підприємцем підприємницької діяльності в нежитловому приміщенні по АДРЕСА_2 , яке знаходиться на земельній ділянці, яка належить Харківській міській раді.

За таких обставин суд вважає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки правовідносини в цій справі виникли щодо земельної ділянки, яка використовується відповідачем для здійснення підприємницької діяльності, тобто є господарськими правовідносинами, а тому спір слід розглядати в порядку господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 15.05.2019 року по справі № 686/19389/17 (провадження № 14-42цс19).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати підлягає закриттю.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду в разі закриття провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст. 255, 260, 261 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Провадження у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів- закрити.

Повернути сплачений судовий збір Харківській міській раді, , сплачений судовий збір в сумі 2123 грн. 51 коп. (платіжне доручення № 2340 від 17.11.2020 року).

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної категорії справ віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів в порядку ч. 2 ст.261, ст.354 ЦПК України.

Суддя І.І. Теслікова