Ухвала

17 червня 2021 року

м. Київ

справа № 755/15734/19

провадження № 61-9423ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

(далі - КП виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Київтеплоенерго») та просила стягнути майнову шкоду у розмірі 31 704 грн 61 коп., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн та судові витрати на проведення експертизи та сплату судового збору.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КП виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 31 704 грн 61 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року апеляційну скаргу КП виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Київтеплоенерго» задоволено.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2020 року в частині задоволених позовних вимог та розподілу судових витрат скасовано.

Ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до КП виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Київтеплоенерго» про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У червні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Представником заявника подано клопотання про поновлення строку касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року.

Як на підставу поновлення строку на касаційне оскарження, представник заявника посилається на те, що про постанову апеляційного суду стало відомо 13 травня 2021 року під час ознайомлення з матеріалами справи у суді першої інстанції.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 270 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 36 704 грн, що станом на 01 січня

2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вказав, що справа має значний суспільний інтерес та виняткове значення для заявника, а тому є підстави для відкриття касаційного провадження. Також зазначив, що справа має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд, враховуючи ціну позову та доводи заявника, викладені

у касаційній скарзі, які фактично зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанції, зробленими за результатами оцінки доказів, та необхідності переоцінки доказів, що згідно статті 400 ЦПК України

не належить до компетенції суду касаційної інстанції, з такими твердженнями ОСОБА_2 не погоджується і вважає їх необґрунтованими.

Випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі, підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про відшкодування шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович