Справа № 754/2847/21
У Х В А Л А

Іменем України

02 червня 2021 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Гринчак О.І.

за участю секретаря судових засідань Чехун Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглядаючи у підготовчому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права особистої приватної власності,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому порсила визнати за нею право особистої приватної власності на автомобіль марки PEUGEOT BOXER, 2001 р.в., двигун № V= 2800 куб.см. D, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.02.2017 її чоловік - ОСОБА_2 у м. Запоріжжя придбав у подружжя ОСОБА_6 вищезазначений автомобіль, про що було складено розписку. Разом з розпискою про отримання коштів, в розмірі 1800,00 дол. США, продавці передали чоловіку ключі від автомобіля і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Але Свідоцтво було оформлено не на продавця, а на ім`я попередньої власниці автомобіля - гр. ОСОБА_3 , яка ще 21.05.2008 продала зазначений автомобіль гр. ОСОБА_4 за такою ж розпискою. Крім того, ОСОБА_3 видала йому Довіреність на право володіння, користування та розпорядження автомобілем строком на 5 років. Але ОСОБА_4 користувався автомобілем, не перереєстровуючи його на своє ім`я, п`ятирічний термін дії Довіреності від 21.05.2008 також минув. Вирішивши, що перереєстрація автомобіля буде проблемною, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про повернення продавцями безпідставно отриманих коштів. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2018 у справі № 331/2542/17 ОСОБА_2 в позові було відмовлено. На підставі ч.1 ст. 334 ЦК України та рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя договір купівлі-продажу автомобіля між її чоловіком ОСОБА_2 і ОСОБА_6 є чинним. Позивач вказує, що оскільки за договором купівлі-продажу відбувається перехід права власності від продавця до покупця, то власниками придбаного автомобіля, відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, є ОСОБА_1 і її колишній чоловік ОСОБА_2 . Проте ст. 57 Сімейного кодексу України передбачає виключення з правила презумції спільної сумісної власності подружжя, якщо майно придбавається за особисті кошти одного з подружжя. Позивач вказує, що автомобіль був придбаний за її особисті кошти, які періодично з Росії (м. Саратов) надсилала їй її бабуся - ОСОБА_7 , і які позивач відкладала на освіту нашого молодшого сина. Позивач стверджує, що на час придбання автомобіля відповідач був неплатоспроможним, тому що майже 1,5 роки (з 31.07.2016) ніде не працював; сім`ю, фактично, утримувала позивач. Кошти на придбання автомобіля (1800,00 дол. США) нею були надані її чоловіку в січні 2017 року для відкриття ним свого бізнесу та за умови, що автомобіль буде зареєстрований в Києві на ім`я позивача. 11.12.2017 рішенням Деснянського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26.02.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Водночас, під час розгляду справи встановлено, що Деснянським районним судом міста Києва розглядалася справа № 754/17502/18 про поділ майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , при цьому предметом даного спору, крім іншого майна, був також автомобіль марки PEUGEOT BOXER, 2001 р.в., двигун № V= 2800 куб.см. D, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Так, ОСОБА_1 за зустрічною позовною заявою у справі № 754/17502/18 просила виділити їй автомобіль марки PEUGEOT BOXER, 2001 р.в., № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 08 лютого 2017 року відповідач придбав автомобіль мapки «PEUGEOT Boxer» 2001р.в., вартістю 1800 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.02.2017 становило 48 654,0 гривень. Вищезазначений автомобіль був придбаний за розпискою, автомобіль забрали на штрафмайданчик; відповідач намагався оскаржити угоду придбання автомобіля, у позові було відмовлено. ОСОБА_1 зазначила, що оскільки у відповідача не було власних коштів на придбання автомобіля, ці кошти надала йому вона, їй подарувала їх бабуся із Російської Федерації, м. Саратов, що підтверджується переказами коштів на її ім`я від бабусі ОСОБА_7 . Позивач вважала, що копії квитанцій є доказом, що джерело походження коштів на вищезазначений автомобіль, були її власними коштами, які їй подарувала бабуся.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21.05.2020 у справі №754/17502/18 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 3-тя особа - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя залишено без задоволення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишено без задоволення.

Вказане рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21.05.2020 у справі №754/17502/18 не оскаржувалося та набрало законної сили 07.08.2020.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішені по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення, у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі є вичерпними та визначені статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

При визначенні підстави позову як елемента його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України для застосування передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (в редакції 2004 року, п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, в редакції, яка діє з 15.12.2017) підстави закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову. Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави закривати провадження у справі (постанова Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі №6-342цс15).

Таких же висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 27.11.2019 у справі №303/4229/16-ц (провадження №61-28192св18).

З огляду на те, що судом вже ухвалене рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, в результаті якого позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21.05.2020 у справі № 754/17502/18 не оскаржувалось та набрало законної сили 07.08.2020, тому суд вважає за необхідне закрити провадження у даній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 255 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі № 754/2847/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права особистої приватної власності закрити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 07.06.2021.

Суддя О.І. Гринчак