ПОСТАНОВА

Іменем України

02 червня 2021 року м. Кропивницький

справа № 395/338/20

провадження № 22-ц/4809/555/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Карпенка О.Л.,

за участі секретаря Тимошенко Т.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Оситнянське»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оситнянське» на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2020 року у складі судді Орендовського В.А. і

В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оситнянське» (далі ТОВ «Оситнянське») та просила:

-розірвати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Оситнянське» в особі директора Тиран В.Ю. 16 грудня 2010 року, який зареєстрований 03 червня 2011 року у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі за № 00164;

-стягнути з ТОВ «Оситнянське» заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 2 173 грн 19 коп, пеню за несвоєчасне внесення орендної плати у 2018 році в розмірі 248 грн 43 коп та у 2019 році в розмірі 325 грн 97 коп, 3% річних від простроченої суми в розмірі 82 грн 42 коп, витрати на поштове відправлення в розмірі 55 грн 81 коп, витрати для отримання розрахунку нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 250 грн, а всього 3 135 грн, а також 1681 грн 60 коп судового збору.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2128 га, яку вона згідно договору оренди землі, укладеного 16 грудня 2010 року та зареєстрованого 03 червня 2011 року у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі за № 00164 (далі Договір оренди), передала в оренду строком на 10 років ТОВ «Оситнянське».

Відповідно до пункту 9 та 11 Договору оренди, відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 3% вартості від нормативної грошової оцінки ділянки, визначеної відповідно до законодавства, не пізніше 31 грудня кожного орендного року.

На момент пред`явлення позову зобов`язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків по сплаті орендної плати за 2018-2019 роки є невиконаним, що є підставою для розірвання Договору оренди та стягнення заборгованості по виплаті орендної плати.

Крім того, за умовами Договору оренди, відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,25% несплаченої суми за кожен день прострочення, що становить 248 грн 43 коп за 2018 рік та 325 грн 97 коп за 2019 рік, а також 3 % річних в розмірі 82 грн 42 коп.

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Розірвано договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Оситнянське» в особі директора Тиран В.Ю. 16 грудня 2010 року, зареєстрований 03 червня 2011 року у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі за № 00164.

Стягнуто з ТОВ «Оситнянське» на користь ОСОБА_1 : заборгованість по виплаті орендної плати за 2019 рік в розмірі 1749, 42 грн; пеню за несвоєчасне внесення орендної плати у 2018 році в розмірі 188,06 грн; пеню за несвоєчасне внесення орендної плати у 2019 році в розмірі 1382,04 грн; 3% річних від простроченої суми за 2018 рік в розмірі 6,18 грн; 3% річних від простроченої суми за 2019 рік в розмірі 45,31 грн; судовий збір в розмірі 1 681 грн 60 коп, а всього стягнуто 5 052 грн 61 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач не виконав умови договору щодо своєчасної, повної виплати орендної плати за 2018 та 2019 роки, оскільки орендна плата за 2018 рік виплачена відповідачу лише 13.02.2019, за 2019 рік виплачена частково в розмірі 172,01 грн, а заборгованість на день ухвалення рішення суду складає 1 749, 42 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність систематичного порушення умов договору та, як наслідок, наявності законних підстав для розірвання спірного договору оренди землі, стягнення заборгованості по орендній платі, пені та 3 % річних.

Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на поштове відправлення та витрат для отримання розрахунку нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з недоведеності вказаних витрат.

В апеляційній скарзі адвокат Головатюк С.А., який представляє інтереси ТОВ «Оситнянське», просить скасувати рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2020 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Оситнянське» про розірвання договору оренди землі відмовити, а позовні вимоги про стягнення заборгованості по орендній платі задовольнити частково в сумі 1 577,41 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального і процесуального права.

При розірванні договору оренди землі внаслідок систематичної несплати орендної плати фундаментальне значення має крім ознаки систематичності, саме несплата орендної плати, а не сплата орендної плати у меншому розмірі, ніж передбачено умовами договору чи несвоєчасна плата.

Відповідач вважає, що в даному випадку немає систематичності (два і більше випадків) саме несплати орендної плати, тому і відсутні підстави для розірвання договору оренди землі відсутні.

Виходячи з умов Договору оренди землі та норм Податкового кодексу України за 2018 рік позивач отримала на 172 грн 01 коп більше ніж належало їй до виплати, а з урахуванням заборгованості за 2019 рік, сума орендної плати належна до виплати позивачці становить 1 577,41 грн, а не 2 173,19, як вважає позивач, та не 1 749,42 грн, як зазнав суд першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Оситянське» про стягнення витрат на поштове відправлення та витрат для отримання розрахунку нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, не оскаржується, суд згідно зі статтею 367 ЦПК України в цій частині його не переглядає.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить відізвати апеляційну скаргу ТОВ «Оситнянське», розірвати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Оситнянське», зобов`язати відповідача негайно передати позивачу земельну ділянку в стані придатному для цільового використання, стягнути з ТОВ «Оситнянське» заборгованість в розмірі 3 752 грн 06 коп та судові витрати в розмірі 1 681 грн 80 коп.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без їхньої участі, що відповідає положенням статті 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 2,2128 га, кадастровий номер :02:000:0617, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №105656, виданого 03.11.2010.

16 грудня 2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Оситнянське» укладено договір оренди землі, загальною площею 2,2128 га, яка використовується для ведення товарною сільськогосподарського виробництва, що розташована у с. Оситна Новомиргородського району Кіровоградської області, строк дії договору 10 років. Зазначений договір зареєстрований 03 червня 2011 року за № 00164 у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі.

Відповідно до пунктів 9 Договору оренди і відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 3% вартості від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства.

Згідно з п. 38 Договору оренди землі, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладання Договору оренди), передбачено, що відносини, пов`язані з орендою земельних ділянок, на яких розташовані цілісні майнові комплекси підприємств, установ і організацій державної або комунальної власності, а також заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим, та їх структурних підрозділів, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладання Договору оренди) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладання Договору оренди), істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладання Договору оренди) плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю

встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю». Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

За приписами п. 170.1.1. ч. 170.1. ст. 170 Податкового кодексу України, податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі, а ставка податку становить 18 відсотків від об`єкту оподаткування (ч. 167.1. ст. 167 Податкового кодексу України).

Крім того, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлено військовий збір, ставка якого становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування (п.п. 1.3. п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

За змістом статті 24 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладання Договору оренди) орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України (у редакції, чинній на момент укладання Договору оренди), визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зазначила, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,2128 га кадастровий номер :02:000:0617 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Оситнянської сільської ради за межами населеного пункту, Новомиргородського району Кіровоградської області, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 105656 (а.с. 9).

Згідно Договору оренди землі від 16 грудня 2010 року, ОСОБА_1 (орендодавець) надала ТОВ «Оситнянське» (орендар) в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Оситнянської сільської ради, загальною площею 2,2128 га, у тому числі ріллі 2,2128 га, строком на 10 років (а.с. 10-11, 150-151).

За змістом пункту 9 Договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка діє на час проведення фактичного розрахунку. За домовленістю між сторонами, орендна плата може сплачуватись у натуральній, грошовій або відробітковій формі.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п. 10 Договору оренди).

За змістом пункту 11 Договору оренди Орендна плата сплачується не пізніше 31 грудня кожного орендного року.

Відповідно до пункту 28 Договору оренди орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до п. 38 Договору оренди, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Договір оренди набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації та зареєстрований у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03 червня 2011 року за № 00164.

Згідно з Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки ОСОБА_1 з кадастровим номером :02:000:0617 становить 72 439,69 (а.с. 14).

Згідно копії квитанції № 4118 ОСОБА_1 було сплачено 1 921,45 грн (а.с. 75).

Випискою з поштового переказу № 4/0018 підтверджується, що вказана сума без вирахування 20 % ПДВ була отримана позивачем (а. с. 95, 152).

Судом першої інстанції було встановлено та не заперечується сторонами, що сума коштів згідно квитанції № 4118 в розмірі 1 921,45 грн була сплачена ТОВ «Оситнянське» в рахунок орендної плати за Договором оренди за 2018 рік 13.02.2019.

Враховуючи нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, до видачі позивачу, з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб (18%) та військового збору (1,5%), підлягала орендна плата за 2018 рік в розмірі 1 749,42 грн (72 439,69*3%-391,17(ПДФО)-32,6(військовий збір).

Виходячи з того, що орендна плата за 2018 рік за умовами Договору оренди повинна була бути сплачена ОСОБА_1 до 31.12.2018, проте фактично виплачена 13.02.2019 з переплатою в розмірі 172,01 грн (1 921,43-1 749,42), має місце несвоєчасність сплати орендної плати за 2018 рік з порушенням строку оплати в 43 дні.

Згідно копії довідки ТОВ «Оститнянське» № 8 від 23.07.2020, виданої ОСОБА_1 , згідно Договору оренди, грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2019 становить 79 562,39 грн, сума орендної плати за 2019 рік становить 2 386,87 грн, а з вирахуванням прибуткового податку за ставкою 18 % та військового збору за ставкою 1,5 %, сума до видачі 1 921,43 грн.

Довідка видана в управління праці та соціального захисту населення, підписана директором В.Ю. Тиран і головним бухгалтером Н.І. Крейтор та скріплена печаткою ТОВ «Оситнянське» (а.с. 95, 152).

Факт видачі вказаної довідки не заперечується та відповідачем не спростовано.

Матеріали справи не містять підтверджень, що орендна плата в розмірі 1 921,43 грн за 2019 рік згідно Договору оренди була сплачена відповідачем позивачу.

Враховуючи переплату в розмірі 172,01 грн, вбачається неповна сплата коштів по орендній платі в 2019 році та мається борг по орендній платі за 2019 рік в ТОВ «Оситнянське» перед ОСОБА_1 в розмірі 1 749,42 грн (1 921,43-172,01).

За змістом ч. 1 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 статті 549 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що пунктом 14 Договору оренди передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,25 % несплаченої суми за кожен день прострочення.

Враховуючи, що орендну плату за 2018 рік за Договором оренди було сплачено простроченням в 43 дні (з 31.12.2018 по 13.02.2019), пеня за несвоєчасне внесення плати за 2018 рік становить 188,06 грн (1749,42*0,25*43).

З огляду на те, що орендну платуза 2019 рік з урахуванням переплати за Договором оренди не було сплачено позивачу з простроченням в 316 днів (з 31.12.2019 по 13.11.2020)пеня за несвоєчасне внесення плати за 2019 рік становить 1 382,04 грн (1749,42*0,25*316).

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки позивачем в позовній заяві ставляться вимоги про сплату відповідачем 3 % річних від простроченої суми, тому останні за 2018 рік становлять 6,18 грн (1 749,42*3*43(дні прострочення)/365/100), а за 2019 рік становлять 45,31 грн (1 749,42*3*316(днів прострочення)/365/100).

Враховуючи, що ТОВ «Оситнянське» не належно виконувало свої зобов`язання за Договором оренди, а саме несвоєчасно виплатило орендну плату за 2018 рік та не в повному обсязі сплатило орендну плату за 2019 рік, що свідчить про систематичність порушення ним умов договору, наявні підстави для розірвання вказаного договору та стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за 2019 рік в розмірі 1 749,42 грн.

З огляду на те, що відповідачем було допущено порушено зобов`яння в частині повної та своєчасної орендної плати за 2018-2019 роки згідно Договору оренди, наявні підстави для стягнення пені за несвоєчасне внесення орендної плати за 2018 рік в сумі 188,06 грн, за 2019 рік в сумі 1 382,04 грн, а також 3 % річних від простроченої суми в розмірі 6,18 грн за 2018 рік та 45,31 грн за 2019 рік.

З аналізу викладеного, суд дійшов висновку, що розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції, з урахуванням вимог законодавства та зазначених обставин справи, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовним вимог.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що при розірванні договору оренди землі внаслідок систематичної несплати орендної плати фундаментальне значення має крім ознаки систематичності, саме несплата орендної плати, а не сплата орендної плати у меншому розмірі, ніж передбачено умовами договору чи несвоєчасна плата.

Зокрема, підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18)

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оситнянське» залишити без задоволення, а рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08.06.2021.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко