04.06.2021 Справа № 363/2459/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Баличевої М.Б., секретаря Щур А.Б.., за участю відповідача ОСОБА_1 , представника відовідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка подовжує навчання, в обґрунтування якого вказала, що з 28.04.2001 року по 17.08.2011 року вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 . Сімейне життя не склалося у зв`язку з чим шлюб було розірвано.Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14.03.2005 року з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу).Крім того, рішенням суду з відповідача також стягувалися додаткові витрати на лікування та оздоровлення дитини до досягнення ним повноліття.В даний час син є повнолітнім.Однак, син навчається у Національному медичному університеті ім. О.О.Богомольця, денної форми навчання, термін навчання закінчується у 2025 році. Відповідач на даний час отримує стабільну, офіційну заробітну плату, а тому спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина.Крім того, син є дитиною інвалідом, у зв`язку з чим потребує додаткових витрат на лікування та медичні препарати.За таких обставин, позивач вважає, що відповідач має сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу).

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, через канцелярію суду подали заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач зі своїм представником заперечували щодо задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві. Відвідач у відзиві зазначив, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/3 частки від свого доходу, в зв`язку з наступними обставинами: 20.04.2012 року він одружився з ОСОБА_5 , від даного шлюбу народилась донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час його дружина не працює та перебуває на його утриманні разом з малолітньою донькою, дружина разом з дитиною постійно хворіють. На придбання ліків та оперування він витрачає майже половину заробітку. У разі не лікування або ж неналежного лікування, стан здоров`я дружини та доньки значно погіршиться. Не зважаючи на хвороби намагається надати можливість донці вивчати іноземні мови. Окрім цього, щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни. щоденні витрати на пальне для авто, що також повинно враховуватися при розгляді справи про стягнення аліментів, як обов`язкові витрати, які він не можу не здійснювати. Звертає увагу, на той факт що син від першого шлюбу на момент подачі позову не має статусу інваліда, даний статус припинив дію 29.06.2020 р. тому на момент подачі позову він був повністю працездатний, повнолітній, який отримує стипендію від держави і має змогу найматися на роботу після навчання, як в свій час це робив я під час свого навчання.

Позивачем була подана відповідь на відзив, в якій зазначено, що їх спільний син з відповідачем син ОСОБА_4 є інвалідом з дитинства. Щороку син проходить всі необхідні обстеження. ІНФОРМАЦІЯ_4 сину виповнилося 18 років, у зв`язку з чим, з урахуванням вікової категорії, син проходив планове медичне обстеження, за результатами якого 01.07.2020 року йому було встановлено III групу інвалідності. Крім того, з 2018 року син перебуває під наглядом лікаря ендокринолога та у лікаря офтальмолога. Лікування сина, купівля необхідних ліків та медичних препаратів, потребує значних коштів. Крім того, значних витрат також потребує купівля продуктів харчування, одягу, навчального приладдя, витрати на оплату комунальних послуг та інші витрати необхідні для життєдіяльності. Також за станом свого здоров`я син потребує обов`язкового санаторно-курортного лікування яке також потребує значних витрат. Разом з цим, зазначено, що з 2018 року позивач перебуває на лікуванні, за станом свого здоров`я та потребує оперативного втручання. Щодо твердження відповідача про те, що син має змогу найматися на роботу після навчання зазначено наступне. Здоров`я та навчання сина на денній формі не дозволяє йому зараз працювати та отримувати доходи, щоб забезпечити свою життєдіяльність та умови для навчання. Повнолітній син, який не досяг віку 23 років та не створив власної сім`ї, поки що у зв`язку із навчанням матеріально залежить від батьків. Основний тягар щодо утримання несе позивач, хоча обов`язки мають покладатися на обох батьків порівну.

Згідно правил п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Вишгородського районного суд Київської області від 28.07.2020 року по справі по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі. 17.08.2011 року шлюб між сторонами було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , яке видане 17.08.2011 року, зареєстроване відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 70.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , яке видане 07.08.2002 року, зареєстроване Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області, актовий запис № 18, в якому сторони записані батьками дитини.

На час звернення ОСОБА_3 з вказаним позовом до суду їх дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітнім.

Відповідно до довідки № 120/7-1823 від 08.02.2021 року ОСОБА_4 є студентом 2 курсу медичного факультету № 3, денної форми навчання «Бюджет», термін закінчення університету 2025 рік.

З довідки № 813 від 23.09.2020 року виданою Демидівським сільським головою ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 зі свої сином ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія АВ № 1051981 видно, що ОСОБА_8 встановлена ІІІ група інвалідності з 01.07.2020 року з датою чергового переогляду 10.06.2022 року, у зв`язку з інвалідністю з дитинства.

Відповідно до довідки № 163 від 17.09.2020 року виданою Управлінням соціального захисту населення Вишгородської райдержадміністрації видно, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено соціальну допомогу з 28.06.20320 року по 01.07.2022 року у сумі 1712 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про цюб серії НОМЕР_3 виданого 20.04.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 40.

Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 141.

Відповідно дост.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати.

В силу ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідност.200 СК Українисуд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату. Сукупний дохід відповідача з 01.01.2020 року по 31.10.2020 року становить 263793 грн 57 коп.

На утриманні відповідача ОСОБА_1 перебуває неповнолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка за станом здоров`я потребує регулярного лікування і догляду, що підтверджено висновками лікарів, які були дослідженні у судовому засіданні. Крім того, за станом здоров`я дружина відповідача також потребує постійного лікування, яка не працює.

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 офіційно працевлаштована, отримує заробітну плату. Сукупний дохід позивача з січня 2020 року по жовтень 2020 року становить 232981 грн 76 коп. Син ОСОБА_4 являється інвалідом та отримує пенсію та стипендію за місцем навчання.

Відтак, суд вважає, що позивачем не доведено, що відповідач має можливість матеріально забезпечувати повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, тобто позивачем не доведено, що відповідач може надавати допомогу на його утримання.

Окрім цього, позивачем не доведено і розмір коштів, які необхідні йому для навчання, до позову не додано жодних доказів на підтвердження необхідних для навчання коштів, тощо.

Крім того суд враховує, що відповідно до змісту статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Тобто, враховує і те, що мати зобов`язана також надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, в разі наявності такої можливості. Разом з тим, позивачем у позовній заяві не обґрунтовано можливості матері надавати йому кошти для навчання, як не доведено і протилежного.

Враховуючи викладене, на підставі доказів, поданих сторонами, що були належним чином оцінені, судом встановлено, що позивачем не доведено наявності у відповідача, будь-якого доходу чи майна, за рахунок якого він мав би можливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідачем же доведено, що враховуючи наявність у нього хворої доньки та дружини, які потребуєть додаткових витрат на лікування, яких він також зобов`язаний утримувати, отримана ним заробітна плата не дає йому можливості надавати кошти на утримання повнолітньому сину, який навчається.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі № 531/582/18, та підлягають врахуванню при розгляді даної справи.

Враховуючи вказані обставини, в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 182, 198-200 СК України, ст. 4, 12, 81, 89, 258-265 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення, за приписами ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 09.06.2021 року.

Головуючий М.Б. Баличева