Справа № 310/6905/20
РІШЕННЯ

Іменем України

24 травня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі секретаря судового засідання Бевз О.А,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником вказаної квартири на підставі договору міни від 13.04.2018 року, що підтверджується копією цього договору та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідачка є двоюрідною сестрою позивача. На прохання відповідача вона зареєструвала її тимчасово в своїй квартирі, щоб остання змогла виїхати за межу України. Відповдачка обіцяла невдовзі знятися з реєстраційного обліку, але до цього часу не знялася. На контакт з нею не виходить, тобто в добровільному порядку ОСОБА_2 відмовляється знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В квартирі відповідачка ніколи не проживала і не проживає, її речей у квартирі не має. Наявність реєстрації відповідача в квартирі створює для неї перешкоди у розпорядженні своїм майном.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Суду додатково пояснила, що у червні місяці 2019 року зареєстрували в своїй квартирі двоюрідну сестру ОСОБА_2 , щоб та змогла виїхати за кордон. Відповідач не проживає в квартирі і ніколи не проживала, її речей у квартирі не має, вона не є членом її сім`ї.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Судова повістка, яка була направлена відповідачу за зареєстрованим місцем проживання (а.с.53) повернулася не врученою, із зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою».

Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси ( п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України).

Судом було здійснено виклик відповідача шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Бердянського міськрайонного суду (а.с.51).

Причини неявки відповідач суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, в заочному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору міни від 13.04.2018 року.

Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Степаненко Т.А., зареєстрований в реєстрі за №1056(а.с.5,6). Право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру було зареєстровано 13.04.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7).

Згідно з довідкою відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради від 03.11.2020 року (а.с.27) місце проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстровано в квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_2 .

Факт реєстрації відповідача у вказаній квартирі також підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15.09.2020р. №10090 (а.с.8).

Однак, як зазначає позивач, відповідач ОСОБА_2 ніколи не проживала за вказаною адресою, а була лише тимчасово зареєстрована в квартирі. Вони ніколи спільно постійно не проживали та не були пов`язані спільним побутом.

Згідно з довідкою №2 від 23.09.2020р., виданої головою правління ОСББ «Олімп 063», за адресою: АДРЕСА_2 фактично проживають 3 особи: ОСОБА_1 , 1988 року народження, ОСОБА_3 , 2010 року народження; ОСОБА_4 , 2016 року народження (а.с.9).

Факт не проживання відповідача у вищевказаній квартирі також підтверджений показаннями свідків.

Так, допитана в якості свідка ОСОБА_5 суду показала, що є сусідкою позивача, проживає в квартирі АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 знає вже років 20. Останній раз бачила її 20 років тому, коли вона ще була маленькою. Позивач проживає у вказаній квартирі з 2018 року. До цього жила бабуся відповідача.

Свідок ОСОБА_6 показав суду, що є сусідом позивача, проживає в квартирі АДРЕСА_4 . Проживає за вказаною адресою вже близько 18 років. Відповідача ОСОБА_2 не знає. Позивач разом з двома дітьми проживає в квартирі АДРЕСА_5 близько 3 років.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року №75/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2 статті передбачає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача ОСОБА_1 . Спільно з власником квартири відповідач не проживала, спільним побутом з нею не була пов`язана.

Отже, відповідно до положень статті 391 ЦК України позивач, як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.319, 391 ЦК України, ст.ст. 12,13, 19, 81, 141, 223, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцять днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Строк на апеляційне оскарження може бути також продовжений з підстав, викладених у п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 01.06.2021 року.

Суддя І. П. Прінь