Номер справи 220/620/21
Номер провадження № 2/220/280/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.,

при секретарі - Демішеві А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка, Великоновосілківського району Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

15.04.2021 року ОСОБА_1 , в особі свого представника, адвоката Дурач А.О. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Вимоги позивача мотивовані тим, що 18 вересня 2014 року Великоновосілківський районний суд розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі даного рішення був виданий виконавчий лист, за яким з ОСОБА_2 стягуються аліменти у у твердій грошовій сумі, у розмірі 500,00 грн. щомісячно до повноліття сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На думку позивачки такий визначений судом розмір аліментів є мізерним, що не покриває четвертої частини усіх витрат, які позивачка несе на утримання дитини щомісячно. Батько дитини офіційно ніде не працює, проте займається ремонтом транспортних засобів, який проводить у себе на подвір`ї, а тому має постійний стабільний заробіток. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей за законом покладається на обох батьків в рівних частках, позивачка вважає що є доцільним змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь, визначений рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 18.09.2014 року у справі № 220/1123/14-ц та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно із подальшою індексацією з моменту подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивачка не з`явилася, проте її представником до суду надіслана письмова заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки.

Відповідач також в судове засідання не з`явився, проте в телефонній розмові просив розглядати справу у його відсутність та проти заявлених вимог не заперечив.

При досліджені матеріалів справи встановлені наступні обставини:

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.09.2010 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , його батьками є позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 .

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2014 року № 45884564 розпочате стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , за виконавчим листом від 30.09.2014 р., виданим на підставі рішення суду у справі № 220/1123-ц.

Згідно виконавчого листа № 220/1123-ц розмір аліментів присуджений судом до стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки складає 500,00 грн. у твердій грошовій сумі.

Діючою нормою ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

50% мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину від 1 липня 2021 року складає 1006,50 грн.

Відтак встановлена невідповідність розміру аліментів, які сплачує відповідач, встановленій нормі на 2021 рік.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом статей 15, 16 ЦК України, особа має право на захист свого особистого не майнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

У статті 3 Конвенції 0011 про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-Х1І та набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 названої Конвенції, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Статтею 51 Конституції України проголошено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Тобто, держава визнає захист прав і свобод дитини одним з пріоритетів своєї політики та гарантує дитині рівень життя, необхідний для гармонійного розвитку.

У частині 8 статті 7 СК України зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із частиною 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини 1, 2 статті 155 СК України). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У частині 3 статті 181 СК України, в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин, зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У частині 1 та 2 статті 182 СК України визначено, при визначенні розмір) аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальні становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина) наявність рухомого та нерухомого, майна, грошових коштів) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбанні нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів мас бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-15, «вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 С К України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічну позицію, яка узгоджується з позовними вимогами позивача у даній справі стосовно зміни способу стягнення аліментів було висловлено в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2021 року у справі № 303/369/20, провадження № 61-17250св20.

У зв`язку з тим. що обов`язок утримувати дітей за законом покладається на обох батьків в рівних частках, суд вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 18.09.2014 року у справі № 220/1123/14-ц та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно із подальшою індексацією з моменту подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст. 10, 23, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 18.09.2014 року у справі № 220/1123/14-ц та стягнути з ОСОБА_2 (( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно із подальшою індексацією до досягнення дитиною повноліття та з моменту подачі позовної заяви до суду, тобто з 15.04.2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Яненко