Справа №345/1687/21
Провадження № 2/345/623/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Кулаєць Б.О.,

секретаря судового засідання Заткальницької Н.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частки у об`єкті права спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про припинення права на частку в об`єкті права спільної часткової власності та подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майно, що зазначене в заяві про забезпечення позову, а саме: на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 . Заяву мотивує тим, що їй та відповідачу на праві спільної часткової власності належить по Ѕ частки квартира АДРЕСА_1 . Вважає, що оскільки спільна квартира, яка є їхньою спільною власністю із відповідачем, без її згоди може бути відчужена на користь будь-якої іншої особи, то існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження спірної частки на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду. Також зазначає, що відповідач чи інші особи можуть проникнути у квартиру без її згоди, вселяти інших осіб, користуватися квартирою будь-яким способом, тим самим може завдати шкоди майну, а також у неї є побоювання щодо неправомірних дій відповідача з метою завдання шкоди психологічного та фізичного характеру. Тому вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 та заборонити ОСОБА_2 та будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо вказаної квартири, в тому числі проникати у квартиру без згоди співвласника ОСОБА_1 , вселяти інших осіб, користуватися квартирою будь-яким способом, чи завдавати майнової шкоди співвласнику квартири.

Представник позивача адвокат Німак М.Я. та позивачка в судовому засіданні підтримали зазначену заяву та просять вимоги заяви задовільнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що вказана квартира є його власністю, як і позивачки. Він вкладав кошти у вказане майно та має право ним користуватися. Просив у задоволенні заяви відмовити.

Відповідно до ч. 1ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 Цивільного процесуального кодексу України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Так, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч.ч.1-2 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України).

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 10ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України).

Суд звертає увагу на те, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову суд розуміє вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення цивільної справи, визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

В ст. 151 ЦПК України викладено вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема в заяві про забезпечення позову повинно бути вказано захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Проаналізувавши обставини, викладені в заяві про забезпечення позову, та вимоги чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З урахуванням вищевикладеного слід дійти висновку, що у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач матиме можливість здійснити відчуження майна, що є предметом даного спору на користь інших осіб чи вчинити будь-які інші дії щодо зазначеного майна, тому дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду, так як у сторони спору (відповідача) до його вирішення наявна можливість розпорядитися об`єктом прав, що йому належить, в зв`язку з чим невжиття заходів забезпечення, а саме арешту, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, слід зазначити, що вказаним забезпеченням не порушуються інтереси інших осіб, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер. Справа, у якій заявлено клопотання про забезпечення позову, ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і з`ясування всіх обставин, які є предметом спору, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися, а тому заява про забезпечення позову в частині накладення арешту на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , є підставною та обгрунтованою.

Відповідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Проаналізувавши заяву про забезпечення позову, беручи до уваги те, що між сторонами існує спір з приводу припинення права на частку в об`єкті права спільної часткової власності, а саме Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 , виходячи із засад розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову в частині накладення арешту на вказану частку квартири, яка належить ОСОБА_2 , зважаючи на наявність загрози утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову у вказаній частині слід задовольнити.

При цьому, в іншій частині вимог заяви про забезпечення позову щодо заборони ОСОБА_2 та будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо вказаної квартири, в тому числі проникати у квартиру без згоди співвласника ОСОБА_1 , вселяти інших осіб, користуватися квартирою будь яким способом, суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Відповідно до ст. 155 ЖК України жилі будинки /квартири/, що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком /квартирою/, крім випадків, установлених законодавством.

Як вбачається з рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.12.2020 за №345/3823/20 за ОСОБА_2 визнано право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 (а.с.18-19).

Таким чином ОСОБА_2 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , права власності на даний час не позбавлений, а тому, враховуючи принцип співмірності, суд приходить до висновку, що накладення арешту на спірне нерухоме майно цілком забезпечує виконання рішення суду у майбутньому в разі його ухвалення на користь позивача. Будь-яких доказів в підтвердження того, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно є не достатнім позивачем не надано. Беручи до уваги, що відповідач на теперішній час є власником спільного нерухомого майна та має право ним користуватися, а необхідність обмеження ОСОБА_3 у праві користування його власністю з дотриманням норм закону, є неспівмірною та недоведеною позивачем, тому вимоги заявника про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо вказаної квартири, в тому числі проникати у квартиру без згоди співвласника ОСОБА_1 , вселяти інших осіб, користуватися квартирою будь яким способом, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 154, 157, 259-261, 263, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частки у об`єкті права спільної часткової власності задоволити частково.

Накласти арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Виконання ухвали доручити Калуському міськрайонному відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали для негайного виконання направити до Калуського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (адреса : 77300, Івано-Франківська область, місто Калуш, проспект Лесі Українки, будинок 1), а сторонам для відома.

Матеріали виконання ухвали направити в Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області (м. Калуш, вул. Молодіжна, 10).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 01.06.2021.

Суддя: