Справа № 638/7818/21
Провадження № 2-з/638/299/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

секретаря Суркової М.О..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , заборонивши органам та посадовим особам, що здійснюють виселення, державну реєстрацію відчуження та реєстрації місця проживання вчиняти будь-які дії, до розгляду справи по суті. Свою заяву обґрунтовує тим, що суть спору полягає у тому, що відповідач став власником Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 07.04.2021 року. В першій половині квітня прийшли чоловік із жінкою і заявили, що позивачі протягом місяця звільнили вказаний житловий будинок, оскільки власником став відповідач і він має намір його відчужувати. Позивач оскаржує рішення суду, яким за бабусею відповідача визнано Ѕ права власності на житловий будинок. Бажання відповідача позбавити власності позивача може спричинити утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову не підлягаю задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як зазначено в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно абзацу першого ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 381/4019/18 зазначено, що: співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Так, в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 .

При цьому право власності на Ѕ житлового будинку заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 22.12.2014 року визнано за ОСОБА_4 , в цьому ж рішенні суду зазначено, що інша Ѕ частина житлового будинку належить ОСОБА_5 .

Предметом позову у справі №638/7818/21 є чинення відповідачем, на думку позивачів, перешкод у користуванні Ѕ частини житлового приміщення, при цьому жодних вимог щодо оскарження правомірності набуття відповідачем права власності на Ѕ квартиру позивачами не ставиться.

Подання апеляційної скарги на заочне рішення суду від 22.12.2014 року на даному етапі розгляду справи не підтверджує права власності позивачів на Ѕ частини житлового будинку, інших доказів, що позивачі на законних підставах володіють Ѕ частиною житлового будинку суду не надано, як і не надано доказів того що відповідач здійснює заходи щодо відчуження житлового будинку.

Враховуючи наведені норми процесуального законодавства, оцінивши доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову з огляду на розмір і зміст позовних вимог та зміст такої заяви і обсяг заходів забезпечення позову на даний час задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено факт того, що невжиття саме таких за обсягом заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання в подальшому рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, враховуючи, що предмет позову не містить жодної вимоги на підставі якої позивачі можуть набути право власності на Ѕ частини житлового будинку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст.261 ЦПК України та може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Є.В.Невеніцин