ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________Постанова
26 травня 2021 року
Справа № 613/551/17
Провадження № 22-ц/818/325/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Пилипчук Н.П. ,
суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,
за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О.,
Учасники справи:
відповідач: Селянське (Фермерське) господарство «Промінь»,
третя особа: Сектор державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селянського (Фермерського) господарства «Промінь», третя особа: Сектор державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації про розірвання договору оренди землі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 10 травня 2018 року, ухвалене суддею Харченко С.М., -
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Селянського (Фермерського) господарства «Промінь», третя особа: Сектор державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації про розірвання договору оренди землі.
Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 10 травня 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів сплату орендної плати у передбаченому договором розмірі з урахуванням індексів інфляції, сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та військового збору за орендодавця, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність встановлених законом та договором підстав для його розірвання.

Представником СФГ «Промінь» до апеляційного суду надано відзив, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що СФГ «Промінь» належним чином виконувало свої зобов`язання за договором оренди, а тому відсутні підстави для його розірвання.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2018 року рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 10 травня 2018 року залишено без змін.

На вказану постанову суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_2 , подала касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 01 липня 2020 року постанову Апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Направляючи справу на новий апеляційний розгляд суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційним судом не надав оцінки доводам про те, що відповідач здійснював нарахування орендної плати без урахування індексу інфляції, як це передбачено п.9 договору, хоча такі доводи є вагомими у спорі про розірвання договору оренди землі, оскільки виплата орендної плати у меншому розмірі, ніж передбачено законом і договором, є підставою для його розірвання. Також апеляційний суд не звернув уваги на те, що виплата орендної плати за 2008-2015 роки, без перевірки її розміру з наведенням відповідного розрахунку, який відповідав би умовам договору, не може вважатися достатнім для висновку про належне виконання відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення відповідачем умов договору щодо виплати орендної плати. Крім того, не надано доказів того, що відповідачем порушені вимоги договору щодо раціонального та цільового використання земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Основним принципом судочинства, закріпленим Конституцією України, є законність. Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про судоустрій України» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів суспільства і держави.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельний кодексом, Цивільним кодексом України, а також законами України, зокрема Законом №161-ХIV (далі Закон), іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також конкретним договором оренди землі.

Так, власники земельних ділянок мають право передавати земельну ділянку в оренду (ст.90 ЗК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Згідно положень ст.1, 3, 13, 14 Закону України «Про оренду землі» (надалі Закону) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Власник земельної ділянки може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору оренди землі та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом.

Типовий договір оренди землі та типовий договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що на підставі державного акту від 15 листопада 2001 року серії РІ №714147 ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 3,92га для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:002:00093, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області.

14 лютого 2007 року між ОСОБА_1 та СФГ «Промінь» укладено договір оренди №1230, відповідно до умов якого підприємство прийняло вказану земельну ділянку у платне користування строком на 25 років. Договір зареєстрований 22 січня 2008 року у Богодухівському районному відділенні Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр «ДЗК» за № 30.

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до пунктів 811 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній або відробітковій формі в розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у строк до 31 грудня кожного року. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо індекс інфляції становить більше ніж сто двадцять відсотків.

Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами (накладними і т.і).

Згідно з пунктом 32 цього договору дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

У позовній заяві позивач посилається на те, що орендна плата виплачувалась у значно меншому розмірі, ніж передбачено умовами договору, а саме, без урахування індексів інфляції. Вказує, що всупереч пункту 16 вказаного договору відповідач не розробив проекту землеустрою, не сплатив встановлених законом податків та обов`язкових платежів, у зв`язку з чим наявні підстави для розірвання договору оренди землі, укладений 14 лютого 2007 року між нею та СФГ «Промінь» договір оренди землі № 1230.

Статтею 651 ЦК України передбачено зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ч.1 ст.32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до положень ст.25 Закону орендар земельної ділянки зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, водного фонду; у п`ятиденний строк після державної реєстрації права оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору оренди до відповідного податкового органу, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також відповідному територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства; у разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом використовувати водний об`єкт відповідно до вимог водного законодавства України; своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт; виконувати встановлені законодавством вимоги пожежної безпеки.

Статтями 21, 22 Закону передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Орендна плата справляється у грошовій формі.

За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

На підтвердження виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати останнім надано до суду довідки, копії відомостей про видачу орендної плати та видаткові касові ордери за період з 2008 року по 2016 рік.

Досліджуючи вказані докази, апеляційним судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що для визначення розміру орендної плати відповідач обгрунтовано виходив з нормативної грошової оцінки землі, яка відповідно індексувалася.

Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель застосовувалися відповідачем кумулятивно, відповідають тим, що оприлюднені Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру та становлять: за 2008 рік 1,152; за 2009 рік 1,059; за 2010 рік 1,0; за 2011 рік 1,0; за 2012 рік 1,0; за 2013 рік 1,0; за 2014 рік 1,249; за 2015 рік - 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження); за 2016 рік для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) 1,0; для земель несільськогосподарського призначення 1,06.

За умовами договору оренди, укладеному між сторонами, орендна плата становить 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

З пояснень представника позивача, із змісту позовних вимог вбачається, що позивач подекуди застосовує у розрахунках орендну плату виходячи із розміру 3% вартості нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік, між тим, колегія суддів вважає, що обов`язку сплачувати орендну плату в такому розмірі у відповідача не виникло.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що ч.2 ст.23 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Пунктом 1 Указу Президента № 92/2002 у редакції, чинній на момент укладення сторонами договору оренди земельної ділянки, визнано, що одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки є забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема, шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 1,5 % визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

Указом Президента України № 725/2008 внесено зміни до Указу Президента №92/2002 та встановлено розмір орендної плати не менше 3 % визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Цей Указ набрав чинності з дня його опублікування.

Між тим, в тексті відсутнє посилання на те, що його дія розповсюджується на договори, укладені до набрання ним чинності, а тому змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін.

Отже, Указ Президента України № 92/2002 у редакції зі змінами, внесеними Указом Президента України № 725/2008, має рекомендаційний характер, був прийнятий після укладення сторонами договору та є підставою для перегляду розміру орендної плати, установленої умовами договору, а не для автоматичної зміни умов договору оренди та підвищення розміру орендної плати.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 10 березня 2021 року у справі № 704/1559/15-ц.

Оскільки, будь-якої додаткової угоди до договору оренди землі з приводу зміни розміру орендної плати, а саме збільшення до 3% від нормативно грошової оцінки землі між сторонами не укладалося, тому орендна плата повинна сплачуватися відповідачем саме в розмірі передбаченому договору оренди землі 1,5% від нормативно грошової оцінки землі.

Так, згідно відомостей на видачу орендної плати за період з 2008 року по 2016 роки та видаткових ордерів ОСОБА_1 було виплачено орендну плату, без вирахування прибуткового податку наступним чином.

Орендну плату за 2008 рік виплачено в натурі: цукор: 10кг на суму 35,29грн.; крупа горохова: 20кг на суму 70,59грн.; крупа ячна: 5кг на суму 11,76грн.; крупа кукурудзяна: 20кг на суму 47,06грн.; третікале: 500кг на суму 237,10грн.; пшениця: 500кг на суму 237,10грн.; соняшник: 100кг на суму 70,59грн. Загальна сума виплаченої орендної плати за 2008 рік становить 709,49грн.

Орендну плату за 2009 рік виплачено в натурі: мука: 20кг на суму 47,06грн.; пшоно: 20кг на суму 58,82грн.; крупа кукурудзяна: 20кг на суму 47,06грн.; крупа горохова: 20кг на суму 70,59грн.; пшениця: 700кг на суму 462,66грн.; ячмінь: 300кг на суму 198,28грн.; крупа ячна: 5кг на суму 11,76грн.; соняшник: 100кг на суму 176,47грн. Загальна сума виплаченої орендної плати за 2009 рік становить 1 072,70грн.

Орендну плату за 2010 рік виплачено в натурі: пшоно: 20кг на суму 58,82грн.; крупа горохова: 20кг на суму 70,59грн.; мука: 20кг на суму 47,06грн.; пшениця озима: 300кг на суму 178,40грн.; цукор: 10кг на суму 78,82грн.; ячмінь: 250кг на суму 209,88грн.; крупа ячна: 20кг на суму 23,53грн.; крупа кукурудзяна: 30кг на суму 35,29грн.; пшениця 350кг на суму 293,84грн. Загальна сума виплаченої орендної плати за 2010 рік становить 996,23грн.

Орендну плату за 2011 рік виплачено в натурі: пшоно: 20кг на суму 94,12грн.; крупа пшениця: 15кг на суму 44,12грн.; пшениця: 750кг на суму 1 240,27грн.; соняшник: 30кг на суму 129грн.; цукор: 10кг на суму 70,59грн.; кукурудза: 200кг на суму 284,42грн. Загальна сума виплаченої орендної плати за 2011 рік становить 1 862,52грн.

Орендну плату за 2012 рік виплачено в натурі: крупа кукурудзяна: 20кг на суму 70,59грн.; пшениця: 750кг 1 485грн.; кукурудза: - 250кг 495грн.; цукор: 10кг на суму 70,59грн.; цукор: 50кг 400грн.; соняшник: 35кг 152,70грн.Загальна сума виплаченої орендної плати за 2012 рік становить 2 673,88грн.

Орендну плату за 2013 рік виплачено в натурі: пшениця: 1200кг 2 040грн.; крупа кукурудзяна: 20кг на суму 84,70грн.; кукурудза: 340кг на суму 400грн. Крім того, за 2013 рік виплачено готівкою орендну плату в сумі 1 070грн. Загальна сума виплаченої орендної плати за 2013 рік становить 3 594,70грн.

Орендну плату за 2014 рік виплачено в натурі: пшениця: 1200кг 2 040грн.; крупа кукурудзяна: 20кг на суму 84,71грн.; цукор: 50кг на суму 517,65грн. Крім того, за 2014 рік виплачено готівкою орендну плату в сумі 550грн. Загальна сума виплаченої орендної плати за 2014 рік становить 3 192,36грн.

Орендну плату за 2015 рік виплачено в натурі: крупа пшениця: 5кг на суму 26,47грн.; пшениця: 1200кг 3 384грн. Крім того, за 2015 рік виплачено готівкою орендну плату в сумі 1 540грн. Загальна сума виплаченої орендної плати за 2015 рік становить 4 950,47грн.

Орендну плату за 2016 рік виплачено в натурі: пшениця озима 1200грн. на суму 5 321,74грн. Крім того, за 2016 рік виплачено готівкою орендну плату в сумі 2 042грн. Загальна сума виплаченої орендної плати за 2016 рік становить 7 363,74грн.

Розрахунок здійснюється лише на підставі відомостей про отримання орендної плати в яких міститься підпис від імені орендодавця.

Представник позивача звертає увагу на те, що у відомостях про отримання орендної плати в натуральній формі подекуди не зазначена вартість продукції, яка була отриманна позивачем.

Між тим, колегія суддів вважає за можливе врахувати отримання позивачем в рахунок орендної плати також продукції щодо якої вартість зазначена не у відомостях, а у довідках фермерського господарства, оскільки така їх вартість не спростована позивачем.

Таким чином, перевіряючи доводи позивача колегія суддів виходить із наступного розрахунку, який наведено без урахування податків та зборів, зобов`язання щодо сплати яких покладено на відповідача:

Розрахунковий періодНормативна грошова оцінка землі з урахуванням індексаціїОрендна плата 1,5% від нормативної грошової оцінкиІндекс інфляціїОрендна плата з урахуванням інфляції, у разі перевищення індексу 120%Сума виплаченої орендної плати готівкоюСума, на яку орендна плата виплачена в натуральній форміЗаборгованіть/ переплата орендної плати
2008 рік51 206,18грн.768,09грн.122,3%939,37грн.-709,49грн.- 229,88грн
2009 рік58 989,52грн.884,84грн.112,3% -1 072,70грн.+ 187,86грн.
2010 рік62 469,90грн.937,04грн.109,1% -996,23грн.+ 59,18грн.
2011 рік62469,90грн.937,04грн.104,6% -1 862,52грн.+ 925,47грн.
2012 рік62 469,90грн.937,04грн.99,8% -2 673,88грн.+ 1 736,83грн.
2013 рік62 469,90грн.937,04грн.100,5% 1 070грн.2 524,70грн.+ 2 657,65грн.
2014 рік62 469,90грн.937,04грн.124,90%1 170,37грн.550грн.2 642,36грн.+ 2 021,99грн.
2015 рік78 024,91грн.1 170,37грн.143,3%1 677,14грн.1 540грн.3 410,47грн.+ 3 273,33грн.
2016 рік111 809,70грн.1 677,14грн.112,4% 2 042грн.5 321,74грн.+ 5 686,60грн.

З викладеного вбачається, що у 2008 році орендна плата була сплачена у меншому розмірі, ніж передбачений умовами договору, оскільки відповідачем не було враховано, що рівень інфляції у 2008 році перевищував 120%.

Між тим, колегією суддів встановлено, що з 2009 року орендна плата сплачується відповідачем регулярно в розмірі значно більшому, ніж визначено у договорі оренди, тому відсутні підстави вважати, що відповідачем допущено систематичну несплату орендної плати, яка є підставою для припинення права користування земельною ділянкою відповідно до п. "д" ч.1 ст. 141 ЗК України.

Що стосується посилань позивача на несплату відповідачем військового збору та податку, то вони є безпідставними та спростовуються наданими відповідачем довідками, з яких вбачається, що останнім сплачувався військовий збір та ПДФО.

Доводи позивача щодо невиконання орендарем вимог закону в частині не виготовлення та не розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки жодних доказів, які б свідчили про порушення прав позивача, у зв`язку із цим, суду не надано. Позивачем не надано доказів про зниження та втрату родючості, погіршення корисних властивостей земельної ділянки, належної позивачу.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Разом з тим, виходячи з вимог ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №372/1036/15-ц.

Оскільки, підстави для задоволення позову відсутні, тому колегія суддів не вбачає підстав для застосування позовної давності.

Таким чином, розглядаючи справу по суті заявлених вимог, суд повно та всебічно дослідив надані сторонами докази, дав їм належну правову оцінку, правильно визначив закон, що регулює дані правовідносини та вирішив даний спір відповідно до норм чинного законодавства.

Будьяких інших доказів на підтвердження того, що якимось чином відповідачем порушувалися права ОСОБА_1 , як орендодавця і власника земельної ділянки, які б були б підставою для розірвання спірних договорів оренди, позивачем ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду надано не було, хоча відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України це є його обов`язком.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, яке ухвалене з дотримання вимог закону.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

С.С. Кругова