Дата документу 02.06.2021 Справа № 317/3271/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 317/3271/19Головуючий у 1-й інстанції Мінгазов Р.В. Повний текст рішення складено 28.10.2020 року
Пр. № 22-ц/807/463/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Наталія Григорівна про визнання правочинів недійсними

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила:- визнати недійсним договір купівлі-продажу садового будинку літ. А-2, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 991400 грн., посвідчений 02.11.2018 року приватним нотаріусом Хамулою Н.Г. за р.№1780, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як правочин, який вчинено під впливом помилки та під впливом обману;- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0464 га., що розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с/рада Розумівська, кадастровий номер :06:001:1568, вартістю 278600 грн., посвідчений 02.11.2018 року приватним нотаріусом Хамулою Н.Г. за р.№1781, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як правочин, який вчинено під впливом помилки та під впливом обману;- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2540000,00 грн.;- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що 02.11.2018 року між нею та відповідачкою укладено договір купівлі-продажу садового будинку літ. А-2, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений 02.11.2018 року приватним нотаріусом Хамулою Н.Г. за р.№ 1780.

Згідно із п. 3 договору купівлі-продажу будинку, продавець (відповідач) одержав від покупця (позивача) повний розрахунок за проданий житловий будинок у розмірі 991400,00 грн. Одночасно, 02.11.2018 року, на підставі п.1 договору купівлі-продажу будинку від 02.11.2018 року, укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0464 га., що розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с/рада Розумівська, кадастровий номер земельної ділянки: :06:001:1568, посвідчений 02.11.2018 року приватним нотаріусом Хамулою Н.Г. за р.№ 1781. Згідно п. 3 договору купівлі-продажу земельної ділянки, продавець (відповідач) одержав від покупця (позивача) повний розрахунок за земельну ділянку, у розмірі 278600,00 грн.

Згідно із п. 5 договору купівлі-продажу садового будинку, продавець (відповідач) гарантував, що прихованих недоліків будинок немає.

Згідно із технічного паспорту, який виготовлено 28.02.2018 року, та який був наданий відповідачем, у якості підтвердження якості будинку, стіни будинку виготовлені із цегли.

В 2019 році, згідно із висновку експерта Лещенко К.І. № 2505 від 06.08.2019 року, позивач встановив, що зовнішні стіни садового будинку АДРЕСА_1 , виконано з дерев`яних шпал, з облицюванням у 1/2 керамічної цегли.

Згідно із протоколу випробувань дерев`яних шпал № 2589 від 26 липня 2019 року державної установи «Запорізький обласний лабораторний центр міністерства охорони здоров`я України», виявлено значне перевищення концентрацій вмісту формальдегіду та фенолу в шпалах залізничних (матеріалу стін) від значень гранично допустимих концентрацій хімічних чинників, які затверджено Т.в.о. голови Держсанепідемслужби України 03.03.2015 року.

Так, при температурі середовища + 20 С , концентрація формальдегіду складає 0,042 мг/м куб. при допустимої концентрації 0,003 м куб. ( перевищення у 4 разів).

При температурі середовища + 20 С, концентрація фенолу складає 0,025 мг/м куб. при допустимої концентрації 0,003 м куб. (перевищення у 8 разів).

Наслідком цього, у повітрі житлового приміщення будинку АДРЕСА_1 , протоколом випробувань № 50 с/р від 17.07.2019 року та протоколом випробувань № 47 с/р державної установи «Запорізький обласний лабораторний центр міністерства охорони здоров`я України», встановлено перевищення гранично допустимих концентрацій фенолу та формальдегіду, передбачених наказом Міністерства охорони здоров`я № 173 від 19.06.96 «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів» ( Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 липня 1996 р. за №379/1404).

Таким чином, вказаний будинок не придатний для проживання у зв`язку з перевищенням гранично допустимих концентрацій фенолу та формальдегіду у повітрі житлового приміщення.

Крім цього, зовнішні стіни будинку виконано з дерев`яних залізничних шпал, з облицюванням у 1/2 керамічної цегли, а не із цегли.

Згідно із звіту визначення ринкової вартості нерухомого майна оцінювача ОСОБА_5 № 96/19 від 19.09.2019 року, ринкова вартість вказаного будинку, з урахуванням непридатності його для проживання у зв`язку з наявністю токсичних (отруйних) елементів, які завдають шкоду здоров`ю людини, (л.9 звіту), станом на 19.09.2019 року, складає 164666,11 грн., - як складського приміщення, що суттєво нижче грошевої суми у розмірі 991400 грн., яку позивач сплатила за будинок.

У зв`язку в викладеним, використання вказаного будинку за цільовим призначенням у якості житла неможливо.

Таким чином, не переконання позивача, відповідач навмисно ввела її в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а саме, щодо придатності будинку до проживання та достовірно знаючи про те, що стіни будинку збудовано із залізничних шпал цей факт замовчала, надавши неправдиву інформацію, про те, що стіни побудовані виключно із цегли.

Що стосується договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0464 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с/рада Розумівська, кадастровий номер земельної ділянки: :06:001:1568, вартістю 278 600 грн., то він був укладений виключно у зв`язку із розташуванням на земельної ділянці садового будинку літ. А-2, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , як житлового будинку, який побудовано виключно із цегли, та придатного для проживання.

З огляду на вищевикладене, в результаті вчинення вказаних правочинів, а саме укладення Договору купівлі-продажу земельної ділянки та договору купівлі-продажу садового будинку під впливом помилки та під впливом обману, позивачу спричинено збитки у розмірі 1270000,00 грн., що складається із сплачених відповідачу коштів за будинок - 991400,00 грн., та земельну ділянку, - 278600,00 грн.

На підставі ст. 230 ч. 2 ЦК України, сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі, що складає 2540000,00 грн. (1270 000 х 2).

В автоматизованому порядку для розгляду цієї скарги визначено суддю суду першої інстанції Мінгазова Р.В. (т.с. 1 а.с. 109).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 116) провадження у цій справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2020 року (т.с. 2 а.с. 76-80) позовні вимоги ОСОБА_2 у цій справі задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу садового будинку літ. А-2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 991400 грн., посвідчений 02.11.2018 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. за р.№ 1780, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як такий, що вчинено під впливом обману.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0464 га., що розташована за адресою: Запорізька область, Запорізькій район, с/рада Розумівська, кадастровий номер :06:001:1568, вартістю 278 600 грн., посвідчений 02.11.2018 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. за р.№ 1781, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як такий, що вчинено під впливом обману.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в загальному розмірі 1270000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 11141,80 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 95-110) просила рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_2 , а саме - в частині:

- «визнання недійсним договору купівлі-продажу садового будинку літ. А-2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 991400 грн., посвідченого 02.11.2018 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г., р.№1780, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як такого, що вчинено під впливом обману;

- визнання недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0464 га., що розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с/рада Розумівська, кадастровий номер:06:001:1568, вартістю 278600 грн., посвідченого 02.11.2018 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. р.№1781, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як такого, що вчинено під впливом обману;

- стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в загальному розмірі 1270000 (один мільйон двісті сімдесят тисяч) грн.

- стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору в загальному розмірі 11141 (одинадцять тисяч сто сорок одну) грн. 80 коп.» - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 2 а.с. 117).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 08 грудня 2020 року (т.с. 2 а.с. 118), дану справу призначено до апеляційного розгляду з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів Запорізького апеляційного суду.

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 17 березня 2021 року (т.с. 2 а.с. 119), не відбувся та був відкладений (т.с. 2 а.с. 144) в порядку задоволення клопотання позивача ОСОБА_2 про його відкладення (т.с. 2 а.с. 141-143).

У судове засідання 02 червня 2021 року повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с. 152-156) всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представників відповідача ОСОБА_1 - адвоката Уткіна О.Є. (т.с. 2 а.с. 85 зворот) та позивача ОСОБА_2 - адвоката Солнцева П.Б. (т.с. 2 а.с. 158), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справи, що не з`явились, і на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представників відповідача ОСОБА_1 - адвоката Уткіна О.Є. (т.с. 2 а.с. 85 зворот) та позивача ОСОБА_2 - адвоката Солнцева П.Б. (т.с. 2 а.с. 158).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що всі учасники цієї справи, у тому числі позивач ОСОБА_2 в частині відмови у задоволенні її позовних вимог, із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі погодились,останнє в апеляційному порядку не оскаржували.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі в апеляційному порядку лише в частині задоволення позовних вимог позивача.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 і лише в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, - в частині задоволення позовних вимог позивача.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуємої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1), скасувати судове рішення … частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення… (п.2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, правильно задовольняючи позов позивача у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження у цій справі, правильно керувався та ст. ст. 2,4-5, 10-12, 19, 76-81, 106, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-268 ЦПК України та правильно виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі в частині їх задоволення.

Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено що 02.11.2018 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу садового будинку літ. А-2, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений 02.11.2018 року приватним нотаріусом Хамулою Н.Г. за р.№ 1780 (т.с. 1 а.с. 8-12).

Згідно із п. 1 договору купівлі-продажу предметом вказаного договору є садовий будинок літ. А-2, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом п. 3 договору купівлі-продажу будинку, продавець ( ОСОБА_1 ) одержала від покупця ( ОСОБА_2 ) повний розрахунок за проданий житловий будинок у розмірі 991400,00 грн.

В силу вимог п. 5 договору купівлі-продажу садового будинку продавець ( ОСОБА_1 ) гарантувала, що садовий будинок, який є предметом договору, серед іншого, не має прихованих недоліків.

Відповідно до п. 14 договору купівлі-продажу садового будинку, вказаний садовий будинок, що продається, візуально оглянутий покупцем до підписання цього договору. Недоліків чи дефектів, які б перешкоджали використанню садового будинку за призначенням, на момент огляду не виявлено. Покупець стверджує, що не має претензій до продавця щодо якісних характеристик відчужуваного садового будинку.

На виконання вказаного Договору купівлі-продажу садового будинку від 02.11.2018 р. приватним нотаріусом Хамулою Н.Г. було зареєстровано за ОСОБА_2 відповідне право власності на спірний садовий будинок.

Одночасно, 02.11.2018 року, позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0464 га., що розташовано за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с/рада Розумівська, кадастровий номер земельної ділянки: :06:001:1568, посвідчений 02.11.2018 року приватним нотаріусом Хамулою Н.Г. за р.№ 1781 (т.с. 1 а.с. 13-17).

Згідно із п. 3 договору купівлі-продажу земельної ділянки, продавець ( ОСОБА_1 ) одержала від покупця ( ОСОБА_2 ) повний розрахунок за земельну ділянку, у розмірі 278600,00 грн.

Відповідно до п. 7 вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки встановлено, що на відчужуваній земельній ділянці знаходиться садовий будинок, який належить покупцю ( ОСОБА_2 ) на підставі договору купівлі-продажу садового будинку, посвідченого Хамулою Н.Г., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 02.11.2018 р. за р. № 1780.

Дослідивши матеріали нотаріальної справи (т.с. 1 а.с. 181-216), наданої приватним нотаріусом Хамулою Н.Г., щодо укладення договору купівлі-продажу садового будинку АДРЕСА_1 » судом першої інстанції правильно було встановлено таке.

Так, відповідно до витягу з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.04.2018 р. № 119317477 встановлено, що спірний будинок належав на праві приватної власності ОСОБА_1 як садовий будинок, об`єкт житлової нерухомості (т.с. 1 а.с. 185).

Згідно із витягом з єдиної бази даних звітів про оцінку серія ГНКХМО596287 № 11-00219067 вартість будинку за адресою: АДРЕСА_1 оцінено у 991400,00 грн., при цьому відповідний будинок оцінено саме як об`єкт житлової нерухомості (т. с. 1 а.с. 186).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що предметом договору купівлі продажу був садовий будинок саме як об`єкт житлової нерухомості тобто сторони по справі, як покупець так і продавець усвідомлювали ту обставину, що спірний будинок може і буде використовуватись як місце проживання, про що було також відомо і приватному нотаріусу.

Згідно із технічним паспортом, який міститься в матеріалах нотаріальної справи від 28.02.2018 р., складений ФОП ОСОБА_9 судом першої інстанції було правильно встановлено, що садовий будинок А-2 на земельній ділянці АДРЕСА_1 » Розумівської сільської ради складено з цегли (т. с. 1 а.с. 192-194).

В ході судового розгляду в суді першої інстанції були допитані свідки, які надали такі пояснення.

Так, свідок ОСОБА_10 суду першої інстанції у цій справі повідомила, що вона є сусідкою по дачному кооперативу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Також зазначила, що саме вона порадила ОСОБА_1 придбати будинок на ділянці АДРЕСА_1 , однак перед купівлею попередила, що вказаний будинок побудований з залізнодорожніх шпал, на що ОСОБА_1 підтвердила, що дійсно від будинку йде неприємний запах. На питання суду та учасників судового засідання свідок повідомила, що садовий будинок знаходиться в СТ «Солов`їний гай». ОСОБА_1 свідок знає більше 4-х років, та була знайома з нею до придбання останньою будинку на ділянці АДРЕСА_1 , так як вона теж мешкала в СТ «Солов`їний гай», однак на іншій ділянці. Після придбання будинку ОСОБА_1 провела реконструкцію будинку, замінила вікна, двері, кришу, добудувала літню кухню. Ремонті роботи проводились найманими працівниками під керуванням ОСОБА_1 , вона постійно була присутня на місці ремонтних робіт. Крім того свідок зазначила, що спірний будинок побудував її сусід ОСОБА_11 із залізнодорожніх шпал, а ОСОБА_1 з зовні обклала його цеглою.

Свідок ОСОБА_12 суду першої інстанції у цій справі повідомила, що вона є сусідкою по дачній ділянці спочатку ОСОБА_1 а потім ОСОБА_3 . З ОСОБА_1 свідок познайомилась після того, як вона придбала ділянку в СТ «Солов`їний гай» приблизно у 2003-2004 роках. З приводу будинку на дачній ділянці АДРЕСА_1 свідок повідомила, що їй відомо те, що вказаний будинок побудований зі шпал, оскільки вона в ньому бувала, що до того, як його придбала ОСОБА_1 та особисто бачила матеріал стін будинку. Потім спірний будинок придбала ОСОБА_1 за невеликі гроші та провела ремонт, зокрема зробила обліцювання будинку у півцеглини, крім того замінила двері, вікна, кришу, побудувала прибудову. Про те, що будинок побудований зі шпал ОСОБА_1 знала напевно, оскільки самостійно проводила ремонт та планування будинку.

Свідок ОСОБА_13 суду першої інстанції у цій справі повідомила, що вона є сусідкою сторін по дачному кооперативу СТ «Солов`їний гай». Вона паралельно будувала свій будинок з ОСОБА_11 , якій є колишнім власником ділянки АДРЕСА_1 , та який будував будинок з шпал приблизно у 1986-1987 роках. ОСОБА_1 свідок побачила після того, як вона купила дачну ділянку АДРЕСА_1 . Після покупки будинку ОСОБА_1 було відомо, що будинок складено із шпал, оскільки вона проводила ремонті роботи у будинку, та цілодобово там знаходилась.

Свідок ОСОБА_14 суду першої інстанції у цій справі повідомив, що він мешкає у АДРЕСА_3 , поряд з ділянкою АДРЕСА_1 та знає сторін по справі. Він по вулиці один з перших почав будівництво свого будинку, так само як і його сусід ОСОБА_11 , який був першим власником ділянки АДРЕСА_1 , при цьому будинок він будував з залізнодорожніх шпал, які були просякнуті креозотом. Крім того зазначив, що він вважає, що ОСОБА_1 займається комерційною діяльністю пов`язаною з перепродажем будинків, так вона купує садові будинки, проводить ремонт та перепродає їх. Вона в свою чергу придбала будинок на ділянці АДРЕСА_1 та зробила в ньому ремонт, та прибудову. На переконання свідка, ОСОБА_1 після придбання спірного будинку, не могла не знати, що він складений із шпал, оскільки вона робила перебудову, зокрема міняла двері, вікна, балкон, прибудувала сарай, веранду. Після чого продала будинок ОСОБА_3 .

В обґрунтування доводів позовної заяви позивачем надано висновок судового експерта Лещенко К.І. № 2505 від 06.08.2019 р., (т.с. 1 а.с. 22-32), в якому зазначено, що зовнішні стіни садового будинку, що розташований на земельній ділянці АДРЕСА_1 , виконано з дерев`яних шпал, з облицюванням у 1/2 керамічної цегли.

Крім цього, матеріал стін, зазначений у технічному паспорті на садовий будинок, земельна ділянка АДРЕСА_1 , виконаного станом на 28.02.2018 р. ФОП ОСОБА_9 , фактично не відповідає матеріалу, використаному при будівництві садового будинку - у технічному паспорті зазначено матеріал стін - цегла, а фактично - шпали облицьовані у 1/2 цегли (т. 1 а.с. 22-32).

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України встановлено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Разом з тим, у висновку судового експерта Лещенка К.І. № 2505 від 06.08.2019 р. не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про те, що вказаний висновок експерта не відповідає вимогам ст.ст. 78, 106 ЦПК України, та не може бути використаний судом у цій справі саме як висновок експерта.

Проте, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Таким чином, враховуючи, що висновок судового експерта Лещенко К.І. № 2505 від 06.08.2019 р. не відповідає вимогам допустимості в якості висновку експерта та не може бути використаний судом як такий, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість використання вказаного висновку в якості іншого письмового доказу, відповідно до ст. 95 ЦПК України, оскільки він містить інформацію щодо предмету судового розгляду.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що у вказаному висновку міститься інформація отримана в ході проведення експертизи, та яка відображена у фототаблиці, а саме, те що зовні будинок дійсно обкладений цеглою, а дерев`яні шпали виявлено лише при руйнації стіни, що узгоджується з п. 14 договору купівлі-продажу садового будинку, а саме, що при візуальному огляді будинку не можливу було виявити вказані обставини.

Дослідивши усі зазначені вище докази у цій справі в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про те, що відповідач ОСОБА_1 , придбавши спірний будинок та провівши його ремонт і переобладнання, не могла не знати про те, що матеріалом стін будинку є дерев`яні шпали, та мала довести цю інформацію до відома покупця ОСОБА_2 .

В суді першої інстанції було досліджено протокол випробувань № 2589 від 26.07.2019 р., складений Випробувальним центром ДУ «Запорізький обласний лабораторний центр МОЗ України», відповідно до якого встановлено, що у зразках відібраних 22.07.2019 р. о 08-00 год. з житлового приміщення садового будинку літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_1 , за санітарно-хімічними показниками у модельних умовах в повітряному середовищі, при температурних значеннях +20°С та +40°С виявлені відхилення від значень гранично допустимих концентрацій хімічних чинників за вмістом формальдегіду та фенолу (т. с. 1 а.с. 33).

Відповідно до дослідженого в суді першої інстанції протоколу № 47с/р дослідження повітря житлових і громадських приміщень від 13.06.2019 р., складеного ДУ «Запорізький ОЛЦ МОЗ України» встановлено, що за санітарно-хімічними показниками у повітряному середовищі житлового приміщення (коридор) точки 1, 2, 3, будинку літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлені перевищення за вмістом формальдегіду (т. с. 1 а.с. 34).

За змістом дослідженого в суді першої інстанції протоколу № 50/р дослідження повітря житлових і громадських приміщень від 17.07.2019 р., складеного ДУ «Запорізький ОЛЦ МОЗ України» встановлено, що за санітарно-хімічними показниками у повітряному середовищі житлового приміщення (коридор) точки Т1, Т2, Т3, Т4, будинку літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлені відхилення за вмістом фенолу (т. с. 1 а.с. 35).

У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)..

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України істотне значення мають обставини щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Згідно із п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що та обставина, що будинок літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_1 фактично побудовано із залізнодорожніх шпал, в результаті чого у повітрі приміщення будинку присутня значна кількість формальдегіду та фенолу, є істотною, яка в свою чергу призводить до зниження цінності садового будинку та призводить до неможливості його використання за цільовим призначенням, а саме як об`єкта житлової нерухомості.

При цьому, суд першої інстанції, дослідивши докази в своїй сукупності, поза розумним сумнівом, також дійшов також правильного висновку, про те, що відповідач ОСОБА_1 була обізнана про матеріал стін, з якого складений будинок літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - залізнодорожні шпали, та про ту обставину, що від вказаних шпал йде неприємний запах, який фактично є ознакою перевищення небезпечних речовин у повітрі будинку, однак умисно приховала вказану обставину від покупця ОСОБА_2 , що є порушенням п. 5 договору купівлі-продажу садового будинку, у зв`язку з чим суд першої інстанції правильно погодився з доводами позивача в тій частині, що договір купівлі-продажу садового будинку літ. А-2, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений 02.11.2018 року приватним нотаріусом Хамулою Н.Г. за р.№ 1780, було вчинено позивачем під впливом обману.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що позов в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу садового будинку літ. А-2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 підлягає задоволенню у цій справі.

Що стосується визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0464 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Запорізькій район, с/рада Розумівська, кадастровий номер :06:001:1568, суд першої інстанції правильно погодився з доводами представник відповідача в тій частині, що безпосередньо сам договір не містить жодних недоліків, однак разом з тим слід враховувати, що вказана земельні ділянка була придбана ОСОБА_2 саме на виконання п. 1 договору купівлі-продажу садового будинку, оскільки сам садовий будинок розташовується на вказаній земельній ділянці, та наслідком введення позивача в оману щодо якісних характеристик садового будинку, і як наслідок намір на його придбання, знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з бажанням придбати садовий будинку, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0464 га., що розташована за адресою: Запорізька область, Запорізькій район, с/рада Розумівська, кадастровий номер :06:001:1568 також було вчинено під впливом обману зі сторони відповідача, у в`язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню у цій справі.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів, то у цій частині суд першої інстанції правильно вважав, що позов позивача у цій справі підлягає частковому задоволенню відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України на загальну суму 1270000,00 грн. - грошові кошти, сплачені позивачем на виконання вказаних договорів купівлі-продажу (розрахунок: 991400,00 грн. + 278600,00 грн.).

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції у цій справі в частині задоволення вищезазначених позовних вимог позивача дублюють доводи заперечень сторони відповідача проти позову позивача у цій справі у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач та її представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів у спростування позову позивача у цій справі в частині його задоволення.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною відповідача ОСОБА_1 апеляційному суду у цій справі не надані.

Проте, при вирішенні питання про судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору, суд першої інстанції допустився помилки.

Оскільки, не звернув належної уваги на те, що відповідач ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю ІІ групи довічно станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції (т.с. 1 а.с. 170), була звільненою від сплати судового збору у цій справі в силу вимог закону.

А тому, суд першої інстанції на виконання вимог ст. 141 ч. 6 ЦПК України мав понесені документально підтверджені судові витрати позивача ОСОБА_2 , пов`язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору у розмірі 11141,80 грн. у цій справі компенсувати за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2020 року у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору в загальному розмірі 11141,80 грн. слід скасувати, ухвалити у цій частині нове судове рішення, судові витрати ОСОБА_2 у вигляді судового збору у розмірі 11141,80 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України; в іншій частині рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, залишити без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України в разі відмови відповідачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі, остання не має права на стягнення з позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Також, відповідач ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю ІІ групи довічно (т.с. 1 а.с. 170) була звільнена в силу вимог закону від сплати судового збору за подачу вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367-369, 372, 374 - 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2020 року у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору в загальному розмірі 11141,80 грн. скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Судові витрати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у вигляді судового збору у розмірі 11141,80 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, залишити без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 07.06.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.