ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/222/20 Номер провадження 22-ц/814/980/21Головуючий у 1-й інстанції Тесленко Т. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Гальонкіна С. А., Прядкіної О. В.

за участю секретаря Кальник А. М.

розглянув в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 1 лютого 2021 року у складі судді Тесленко Т. В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, правонаступником якої є Білицька селищна рада Полтавського району Полтавської області, Кобеляцької районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай),

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, Кобеляцької районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай).

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після якої він, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину.

Вказував, що ОСОБА_2 була членом КСП «Заповіт» під № 26 у списку пенсіонерів, але станом на момент смерті не встигла отримати сертифікат на право на земельну частку (пай).

Зазначав, що з огляду на положення статті 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, затвердження і уточнення цих списків, а з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого вини є.

КСП «Заповіт» отримав державний акт на право колективної власності 29 грудня 1994 року, таким чином саме з цього часу у ОСОБА_2 були всі умови для виникнення права на пай.

Вказував, що право спадкодавця на земельну частку (пай) увійшло до складу спадщини, проте він не має можливості оформити своє право власності на спадкову земельну частку (пай) у позасудовому порядку, у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане спадкове майно.

Посилаючись на викладене, просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Заповіт» с. Бережнівка, Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що розташовані за межами населеного пункту на території Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, розміром 3,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 .

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 1 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за заповітом на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Заповіт» с. Бережнівка Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що розташовані за межами населеного пункту на території Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, розміром 3,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з списком додатком громадян пенсіонерів - членів КСП «Заповіт» Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, до Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00001, де вона значиться під номером 26.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що згідно заповіту, свідоцтва про смерть та матеріалів спадкової справи спадкодавцем є ОСОБА_2 , а в списку осіб, пенсіонерів, які були включені на отримання земельних ділянок під час розпаювання КСП «Заповіт» значиться ОСОБА_3 .

Вказує, що судом не було надано оцінки даному факту, документів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 це одна й та сама особа, відсутні.

Крім того, суд визначив розмір земельної ділянки (паю) в розмірі 3,59 умовних кадастрових гектарів, проте матеріали справи не містять відомостей про розмір земельної ділянки на момент розпаювання КСП «Заповіт», а тому не може бути підставою для визначення такого розміру земельної ділянки інформація, що міститься в заяві позивача, оскільки вона не підтверджена належними доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року у зв`язку з реорганізацією Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області шляхом приєднання до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області замінено відповідача у справі його правонаступником.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За правилами частин першої, другої, четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини першої статті 374 ЦПК України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пункту 4 частини першої, частини другої статті 376 ЦПК України є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , внаслідок чого відкрилася спадщина.

За життя, 5 травня 1995 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за № 97 в реєстрі, згідно якого все майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла онуку ОСОБА_1 .

1 вересня 1995 року ОСОБА_1 звернувся до Кобеляцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої відкрито спадкову справу № 732.

2 грудня 1995 року державним нотаріусом Кобеляцької державної нотаріальної контори Корнєєвим В. В. на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстровий номер 2662, на житловий будинок з господарчими побудовами, який знаходиться в с. Бережнівка, Кобеляцького району, Полтавської області на земельній ділянці площею 0,33 кв.м, що належав померлій ОСОБА_2 на підстав довідки, виданої Бутенківською сільською радою 13 листопада 1995 року за № 420, що зареєстровано в погосподарській книзі за № 1534.

Також встановлено, що ОСОБА_2 , як пенсіонер, член КСП «Заповіт» була включена до списків громадян - членів колективного сільськогосподарського товариства «Заповіт» Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00001 від 29 грудня 1994 року.

Постановою державного нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори Русняк Р. В. від 29.01.2020 за вих. № 56/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай) розміром 3,59 умовних гектарів, розташовану на території Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на земельну частку (пай).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що на момент розпаювання земель КСП «Заповіт» та видачі Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00001 від 29 грудня 1994 року, спадкодавець ОСОБА_2 була внесена до списку пенсіонерів додатку до державного акту за № 26 та набула права на земельну частку (пай), яке успадковане позивачем.

Разом з тим, вирішуючи справу, суд першої інстанції не врахував, що за нормами статей 71, 75 ЦК УРСР, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки і застосовується судами незалежно від заяви сторін.

Згідно з вимогами статті 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються статтями 78 і 79 цього Кодексу.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

За змістом пункту 6 «Прикінцеві і перехідні положення» ЦК України правила цього Кодексу щодо позовної давності стосуються тільки тих позовів, строк пред`явлення яких, встановлений попереднім законодавством, не сплив до 01 січня 2004 року. Якщо ж строк позовної давності закінчився до зазначеної дати, то до відповідних відносин застосовуються правила про позовну давність, передбачені ЦК УРСР 1963 року.

Згідно статті 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Суд може захистити порушене право лише якщо визнає поважною причину пропуску строку позовної давності.

Отже, установивши, що з часу видачі КСП «Заповіт» Державного акта на право колективної власності на землю 29 грудня 1994 року ОСОБА_2 мала право на отримання сертифіката на земельну частку (пай) у землях КСП «Заповіт», як член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), і таке право внаслідок смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_2 перейшло в порядку спадкування за заповітом до ОСОБА_1 , який повинен був дізнатися про порушення права на земельну частку (пай) з початку розпаювання земель колишніх колгоспів, що є загальновідомим фактом, проте у передбачений законом строк з вказаними вимогами не звернувся, суд мав застосувати позовну давність, що є підставою для відмови у позові.

Оскільки поважних причин пропуску позовної давності позивачем на наведено та доказів на їх підтвердження суду не надано, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 за пропуском позовної давності для звернення до суду із цим позовом.

За правилами частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України апеляційний суд присуджує до стягнення з ОСОБА_1 на користь Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1261,20 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області - задовольнити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 1 лютого 2021 року - скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, правонаступником якої є Білицька селищна рада Полтавського району Полтавської області, Кобеляцької районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1261,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С. Б. Бутенко

Судді: С. А. Гальонкін

О. В. Прядкіна