Житомирський апеляційний суд
Справа №279/6204/20 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Категорія 36 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу № 279/6204/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 березня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Недашківської Л.А. в м. Коростені,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ТОВ «Житомиргаз збут» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 65673 грн. 33 коп.

Позов мотивовано тим, що відповідачі є побутовими споживачами природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, споживач ОСОБА_1 несвоєчасно здійснювала оплату спожитого газу, у зв`язку із чим утворилась заборгованість перед ТОВ «Житомиргаз збут» за період з 01.05.2018 року по 30.11.2020 року в сумі 65673 грн. 33 коп., при цьому зазначено, що згідно з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 03.10.2020 року зареєстровано нового власника нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , а тому позивач просив стягнути суму заборгованості з відповідачів на свою користь разом із сплаченим судовим збором у розмірі 2102 грн., оскільки період заборгованості охоплює право власності як відповідача ОСОБА_1 так і відповідача ОСОБА_2 .

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 березня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 8182 (вісім тисяч сто вісімдесят дві) гривні 29 коп.

В решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ТОВ «Житомиргаз збут» звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині незадоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Житомиргаз збут» задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу позивач мотивує тим, що ТОВ «Житомиргаз збут» як постачальник природного газу не має відомостей щодо природи та підстав виникнення обсягу спожитого природного газу, оскільки такі відомості відносяться до компетенції оператора ГРМ, тобто ПАТ «Житомиргаз». Тому при формуванні рахунків за постачання природного газу позивач зобов`язаний використовувати дані, що надаються ПАТ «Житомиргаз».

Відповідачі відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду не надіслали.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості;.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Захист прав споживачів природного газу - фізичних осіб регулюється цим Законом, Законом України «Про захист прав споживачів» та іншими нормативно-правовими актами.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» здійснював постачання природного газу до будинку за адресою: АДРЕСА_1 до 11.03.2019 року. На ім`я відповідача ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Довідкою позивача підтверджується, що споживачу ОСОБА_1 надавалися послуги з постачання природного газу та станом на 11 березня 2019 року газопостачання припинено за борги (а.с. 22).

Із розрахунку, наданого ТОВ «Житомиргаз збут» вбачається, що за період з 01.05.2018 р. по 11.03.2019 р. за ОСОБА_1 обліковується заборгованість за спожитий природний газ в сумі 8182,29 грн. та є незмінною до жовтня 2019 року.

Із вказаного розрахунку також вбачається, що у жовтні 2019 року до нього внесено зміни до розділу "пок.ліч." в сторону збільшення на 6377 метрів кубічних та збільшено суму заборгованості на 56903,22 грн.

Враховуючи, що газопостачання до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 було припинено 11 березня 2019 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що споживання газу після вказаної дати було неможливим, а оскільки обґрунтування підстав для збільшення кількості облікованого газу та розрахунку його вартості позивачем не наведено, правильно вважав, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у розмірі 56903,22 грн. є недоведеними.

Відповідач ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 набула 03.10.2020 року на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Зіневичем С.О. (а.с. 65).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що зобов`язання по оплаті комунальних послуг у ОСОБА_2 виникають з 03.10.2020 року, з часу придбання у власність вказаного будинку та почату користування цими послугами, колегія суддів також вважає обґрунтованим.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладено тягар утримання майна. Тобто, новий власник майна не зобов`язаний платити за борги попереднього власника, якщо суд встановить, що він не брав на себе обов`язку про сплату таких боргів.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі 686/6276/19, яку обґрунтовано застосував суд першої інстанції при вирішенні даного спору.

Встановивши, що договір купівлі-продажу від 03.10.2020 року не містить застережень про переведення боргу попереднього власника, не передбачено обов`язок ОСОБА_2 (покупця) зобов`язань по виплаті боргу за комунальні послуги, й не містить згоди кредитора на таку заміну, згідно ст.520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні), суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову до відповідача ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Житомиргаз збут» як постачальник природного газу не має відомостей щодо природи та підстав виникнення обсягу спожитого природного газу, оскільки такі відомості відносяться до компетенції оператора ГРМ - ПАТ «Житомиргаз», не заслуговують на увагу з наведених вище мотивів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді