Справа № 136/604/21
провадження № 2/136/145/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді Шпортун С.В.,

за участі секретаря судового засідання Мельник В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи підставність позову тим, що вони із відповідачем є батьками дитини ОСОБА_3 , який на даний час вже повнолітній та навчається у Державному університеті інтелектуальних технологій, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, яку у добровільному порядку відповідач не надає, хоча є фінансово спроможною, тому позивач просить суд стягнути із відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення до суду позову і до закінчення ним навчання, тобто 30.06.2025, що стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Відповідач надала до суду відзив, відповідно до якого просила суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, мотивуючи свою позицію тим, що позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження права на звернення до суду із даним позовом, зокрема останнім не доведено належними та допустимими доказами факт проживання дитини із позивачем, не доведено потребу повнолітнього сина в матеріальній допомозі, а також наявну матеріальну можливість відповідачем надавати таку допомогу дитині.

У визначений судом строк відповідач не надала до суду зустрічного позову та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

За таких обставин, суд здійснює розгляд справи у даному судовому засіданні, у порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що згідно із свідоцтвом про народження, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є сторонами цього спору.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 досяг повноліття, на що вказують паспортні документи (а.с.10), де зазначена дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із довідки виданої Державним університетом інтелектуальних технологій і зв`язку від 12.02.2021 за №11-33/39 (а.с.7) слідує, що ОСОБА_3 дійсно є студентом першого курсу даного ВУЗу, наказом №01-09-19 від 05.09.2020 зарахований з 07.09.2020 на 1-ий курс освітнього ступеня «Бакалавр» заочної форми навчання за спеціальністю 172 Телекомунікації та радіотехніка за кошти державного бюджету, термін навчання до 30.06.2025.

Позивач, будучи батьком повнолітньої дитини, звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд присудити на його користь аліменти із відповідача, у зв`язку із тим, що син продовжує навчання.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України).

Із довідки виданої Липовецькою міською радою 03.02.2021 за №298 (а.с.6) слідує, що ОСОБА_3 , дійсно зареєстрований в АДРЕСА_1 , але проживає по АДРЕСА_2 , з 25.10.2016 по даний час та перебуває на утриманні батька. Вказана довідка видана на підставі акту депутатів міської ради Танасюка Р.А. від 03.02.2021.

Із паспортних документів позивача (а.с.12, 13), встановлено, що його зареєстроване місце проживання значиться в АДРЕСА_1 .

Із відомостей отриманих судом у порядку ст.187 ЦПК України (а.с.19), слідує, що зареєстроване місце проживання відповідача також значиться АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки виданої Липовецькою міською радою 17.02.2021 за №467, слідує, що ОСОБА_3 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак проживає по АДРЕСА_3 з 01.12.2019 по даний час. Довідка видана на підставі акта депутата Русецької О.М .

Відповідно до акту складеного 17.02.2021 депутатом Липовецької міської ради Русецькою О.М. за участі сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , 2003 року народження, дійсно проживає по АДРЕСА_3 , без реєстрації з грудня 2019 по даний час.

Судом встановлено із паспортних документів дитини сторін - ОСОБА_3 , що 30.03.2021 ним було перетнуто кордон України з метою працевлаштування, на строк з 01.04.2021 по 27.09.2021, тобто на час звернення до суду із даним позовом (13.04.2021) ОСОБА_3 був у місті Варшава (Республіка Польща) та перебуває в трудових відносинах з юридичною особою «NOV.A.BUD.PLUS».

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (стаття 13 ЦПК України).

Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що як зазначається в частині 3 статті 12 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на визначення беззаперечного місця проживання повнолітньої дитини сторін разом із позивачем, що дає йому право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на дитину відповідно до ч.3 ст.199 СК України.

При цьому, суд враховує, що повнолітня дитина може самостійно реалізувати своє право на звернення до суду із позовом про стягнення на його утримання аліментів, у зв`язку із продовженням навчання, що унормовано ст.199 СК України.

При вирішенні даного спору суд враховує роз`яснення викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 де зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Аналогічний висновок міститься у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

При цьому, подаючи до суду позовну заяву про стягнення аліментів на повнолітню дитину, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено походження повнолітньої дитини від сторін спору, які є батьками, доведено, що дитина є повнолітньою вік якого не перевищує 23 років, а також належними доказами доведено продовження ним навчання у вищому навчальному закладі.

У той же час матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження потреб дитини у матеріальній допомозі, а навпаки доводять, що дитина самостійно заробляє на життя, перебуваючи на заробітках за межами України.

Також суд вважає недоведеними позивачем обставини щодо наявності у матері можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При цьому, суд враховує, що після розірвання шлюбу із позивачем, з нею проживає інша неповнолітня дитина сторін спору - дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в підтвердження чому є рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 03.01.2017.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Питання судових витрат, суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України, а оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, тому такі витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.182, 199, 200 СК України, ст.141, 258-259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РОНКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РОНКПП - НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908, 00 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя С.В. Шпортун