РІШЕННЯ

Іменем України

справа №133/2207/21

25.11.21

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Пєтухової Н.О.,

секретаря судових засідань Гаврилюк О.Г.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши справу за заявою ОСОБА_4 , за участю заінтересованої особи - Козятинської міської ради Вінницької області, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт його проживання однією сім`єю із ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

В обгрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , з яким він з 1985 року фактично проживав, а з серпня 1999 року по день його смерті був зареєстрований та проживав разом з ним однією сім`єю, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, несли спільні витрати в побуті як по придбанню майна для спільного користування так і несли спільно витрати на утримання житла, його ремонт, мали взаємні права та обов`язки. Проживали вони разом за адресою : АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яку він прийняв шляхом вступу у фактичне користування спадковим майном та розпорядився ним. Він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 , як такий, що проживав разом з померлим однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини (4 черга спадкоємців, ст.1264 ЦК України). Інших спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_5 не має і заповіт останній за життя не складав. Однак, для оформлення спадкових прав йому слід довести саме факт проживання разом з померлим однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини.

Враховуючи, що спадкоємців 1-3 черг після смерті ОСОБА_5 немає і встановивши факт проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_5 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, автоматично призводить до визнання його спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України. Отже встановлення вказаного факту має визначені юридичні наслідки, що виражаються у отриманні статусу спадкоємця четвертої черги.

Ухвалою суду від 19.07.2021 провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження.

Заявник в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про вручення судової повістки. Однак його представник адвокат Голуб Н.Є., в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила подану заяву задовольнити, при цьому пояснила, що заявник ОСОБА_4 з 1985 року проживав спільно із померлим ОСОБА_5 , та вони були пов`язані спільним побутом. Останнім була оформлена опіка над ОСОБА_4 до досягнення ним 18річного віку. Однак підтвердити даний факт документально не представилось можливим, оскільки таке рішення в сільській раді не береглося. Приводом звернення із даною заявою стало те, що ОСОБА_4 , являючись єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , бажає прийняти спадщину, однак скористатись свої правом не може, оскільки є недоведений факт його спільного проживання із спадкоємцем. ОСОБА_5 крім заявника не мав інших родичів, заявника сприймав як сина. Заявник займався організацією поховання ОСОБА_5 , і фактично по теперішній час опікується спадковим майном.

Заінтересована особа представник Козятинської міської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про вручення судової повістки на зазначену дату; заяву про розгляд справи у відсутність заінтересованої особи до суду не надходило.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підтвердили факт проживання заявника з померлим ОСОБА_5 не менше п`яти років до смерті ОСОБА_5 ..

При цьому свідок ОСОБА_2 , зазначив, що він проживає в с. Сигнал, Козятинського району Вінницької області, знайомий із заявником ОСОБА_4 та померлим ОСОБА_5 , як односельчани. Точної дати не пам`ятає, приблизно, 1996-1997 роки, а може і раніше, в 1991 році ОСОБА_6 взяв маленького хлопчика - заявника під опіку, оскільки мати ОСОБА_7 залишила його і кудись поїхала. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_4 проживали разом, дід його доглядав, вони жили однією сім`єю та сприймав його як члена родини. До цього ОСОБА_5 проживав сам, про його сім`ю не знає нічого. Через те, що у ОСОБА_9 не було власних дітей, він взяв під опіку ОСОБА_7 і доглядав його, і виховував як сина. ОСОБА_4 проживав разом із ОСОБА_5 до дня його смерті; доглядав його і похоронив його також ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що проживає в с. Сигнал, Козятинського району, Вінницької області; із заявником знайомі та був знайомий із ОСОБА_5 . Знав, що з дитинства заявник проживав разом із ОСОБА_5 проживали як сім`я. ОСОБА_5 взяв маленького ОСОБА_4 до себе проживати, оскільки він жив сам. Дітей у нього не було, а жінка померла. Мама хлопчиком не займалась, батька у нього не було. ОСОБА_5 взяв під опіку ОСОБА_4 , спільно проживали, вели домашнє господарство, він виховував його; ОСОБА_4 ходив до школи від ОСОБА_5 , останній виховав його порядною людиною. Заявник до смерті ОСОБА_5 доглядав його. Після смерті ОСОБА_5 , заявник займався організацією поховання останнього, і фактично по теперішній час опікується спадковим майном.

Суд, заслухавши пояснення сторони заявника, допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема , про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, ОСОБА_4 проживав спільно із ОСОБА_5 , в належній останньому квартирі, що за адресою: в АДРЕСА_1 не менше п`яти років до дня смерті останнього.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 серпня 1994 року, виданого Козятинською міською радою, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 21 серпня 2015 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яку прийняв заявник ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу в управління та розпорядження спадковим майном, в силу ст. 549 Цивільного Кодексу Української РСР в редакції 1964 року, яка діяла на час відкриття спадщини. Однак оформити свої спадкові права ОСОБА_4 не може, оскільки не доведений факт його проживання однією сім`єю з спадкодавцем ОСОБА_5 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як вбачається із домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 за вказаною адресою значиться зареєстрованим з 13.08.1999.

Крім того, із довідки про реєстрацію місця проживання особи, за відомостями відділу ведення Реєстру територіальних громад при виконкомі Сокілецької сільської ради, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Факт проживання за вказаною адресою ОСОБА_4 з серпня 1999 року підтверджується довідкою Сокілецької сільської ради Козятинського району Вінницької області від 02 грудня 2019 року №1110.

Із довідки Сокілецької сільської ради Козятинського району Вінницької області від 24 листопада 2020 року за №1111, вбачається, що з 1994 року по день смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , однією сімєю, були пов?язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, оскільки ОСОБА_5 взяв до себе ОСОБА_4 , як члена сім`ї.

Крім того даний факт в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підтвердили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , спільно проживали з дитинства ОСОБА_4 і до смерті ОСОБА_5 , вели спільний побут, мали спільні права та обов`язки.

Відповідно до інформації, наданої приватними нотаріусами Хмільницького районного нотаріального округу Дриботун Т. від 30.07.2021, ОСОБА_10 від 11.08.2021, ОСОБА_11 від 13.08.2021, ОСОБА_12 від 18.08.2021, ОСОБА_13 , а також державного нотаріуса Козятинської державної нотаріальної контори Мельник А. - спадкові справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , не заводились

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 , не мав жодних родичів, які б звернулися у встановленому законом порядку і в строк, визначений законом, для прийняття спадщини, тому встановлення факту проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім`єю протягом п`яти років на час відкриття спадщини має юридичне значення для спадкування ОСОБА_4 майна ОСОБА_5 шляхом визнання ОСОБА_4 спадкоємцем за законом четвертої черги спадкування.

Стаття 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 цього Кодексу, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

За змістом ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Отже, предмет доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю передусім складає сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї; спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008р. № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Згідно вимог ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме - встановлено факт проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10,12,13,17-19,76-82,141,258,259,263-266,268,352,354,355 ЦПК України; ст. 3 СК України, ст.ст.1216,1217,1220,1221,1223,1264 ЦК України;Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008р. № 7, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 , за участю заінтересованої особи - Козятинської міської ради Вінницької області, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.О. ПЄТУХОВА

Дата документу 25.11.2021