Справа № 523/3954/21
Провадження № 2-о/504/134/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2021 р. смт. Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ІПН не вказаний, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Суворовським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області 24.10.2013 року, за участі заінтересованої особи Суворовської Державної нотаріальної контори у м. Одесі, код ЄДРПОУ не вказаний, про встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду із заявою, якою просить, в порядку ст. 130 СК України, встановити факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На обгрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 .

Як стверджує заявниця, за життя ОСОБА_2 визнавав себе батьком ОСОБА_3 та підтримував з нею батьківські стосунки.

З метою оформлення спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 , посилаючись на дані обставини, та на те, що актовий запис про народження заявниці вчинений відповідно до правила ст. 135 СК України (батька дитини записано зі слів матері), стверджуючи, що даний юридичний факт можуть підтвердити свідки, заявниця просить відкрити провадження та заявити її заяву.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 10.03.2021 року справу передано за підсудністю до Комінтернівського районного суду Одеської області.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області (Литвинюк А.В.) від 25.05.2021 року задоволений самовідвід від розгляду даної справи.

Вирішуючи питання можливості відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного:

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, 2 п.5 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Порядок розгляду справ окремого провадження встановлено в ст.. 294 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.1-4, 6 ст.294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із п.1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5від 31.03.1995«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності та не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (ст. 128 СК України).

Таким чином, суддя вважає, що у заявниці існує право на подання такого позову.

У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (ст. 130 СК України).

Отже, умови прийняття даної категорії позовів судом імперативно визначені у наведених нормах СК України.

Згідно доданого до позовної заяви повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № витягу: 3 від 14.11.2020 року, 17 вересня 1983 року складено актовий запис № 744 про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якому у графі «Мати» вказана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а в графі «батько» вказаний ОСОБА_6 . Державна реєстрація актового запису про народження проведена відповідно до частини першої статті 135 СК України (за вказівкою матері).

Зі змісту цього витягу суддею встановлено, що до відомостей актового запису про народження від 17.09.1983 року № 744 вносилися зміни.

Так 31.08.1993 року внесені зміни, відповідно до актового запису про встановлення батьківства № 107 від 27.08.1993 року, виданого Першим Суворовським відділом РАЦС м. Одеси, відповідно до якого, за правилом ст. 126 СК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , визнав своє батьківство відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно внесені зміни про батька до актового запису про народження № 744 від 17.09.1983 року, та дитині присвоєне прізвище « ОСОБА_8 », по- батькові « ОСОБА_9 ».

Отже, в силу абзацу другого частини першої статті 130 СК України відсутні правові підстави для прийняття судом до розгляду даної заяви про встановлення юридичного факту батьківства за рішенням суду.

Отже наявний спір про право.

Відповідно до частини 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

На підставі наведеного, керуючись ч.4 ст. 315, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , ІПН не вказаний, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Суворовським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області 24.10.2013 року, за участі заінтересованої особи Суворовської Державної нотаріальної контори у м. Одесі, код ЄДРПОУ не вказаний, про встановлення факту батьківства.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Суддя В.К. Барвенко