Справа № 178/581/21
УХВАЛА

іменем України

"11" червня 2021 р. суддя Криничанського районного суду Дніпропетровської області Лісняк В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Зазначена позовна заява подана з порушеннями вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, у зв`язку з чим була залишена без руху і позивачеві був визначений строк не більше 10 днів, з дня отримання ухвали суду для усунення вказаних у ній недоліків з наступних підстав.

Відповідно до позовної заяви та доданих до неї копій документів, позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, а відповідач ОСОБА_3 є громадянином Федеративної Республіки Німеччина, спільних дітей від шлюбу не мають.

Пред`явлена позовна заява не відповідає вимогам п.5 ч.3 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК Укрїни:

- позивачем не надано доказів на підтвердження проживання відповідача на території України, як і не зазначено у позовній заяві місце проживання відповідача у Федеративній Республіці Німеччина, що унеможливлює його належне повідомлення про місце та час розгляду справи судом у будь-який спосіб.

Ухвалою суду від 20.05.2021 року вказаний позов було залишено без руху для надання позивачем доказів підтвердження того, що відповідач проживає на території Федеративної Республіки Німеччини, або надання доказів фактичного проживання відповідача на території України.

На виконання ухвали суду від 20.05.2021 року позивач надала уточнену позовну заяву та заяву третьої особи, зі змісту якої вбачається, що уточнена позовна заява за змістом тотожна поданій.

На запит суду в порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України від 06 травня 2021року отримана судом інформація з Криничанської селищної ради Дніпропетровської області про те, що відповідач ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстрований та не проживає.

Порядок звернення в суд за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV "Про міжнародне приватне право" (далі - Закон № 2709-IV) іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону№ 2709-IV цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Відповідно до статті 63 Закону № 2709-IV припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Визначаючи підсудність справ судам України слід керуватися загальними правилами, визначеними у статті 76 Закону№ 2709-IV.

Згідно із статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону ; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України .

Згідно із частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини другої статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до частини десятої статті 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Згідно із пунктом п`ятим Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред`являтися за місцем знаходження майна відповідача, або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача - за місцем проживання позивача. У разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивач є громадянкою України, а відповідач громадянином іншої країни, то правовідносини між сторонами обтяжені ознакою «іноземний елемент», а тому вирішення спору між ними щодо розірвання шлюбу та наслідків розірвання шлюбу в судових органах України необхідно здійснювати відповідно до Закону України "Про міжнародне приватне право", з урахуванням вимог ЦПК України та інших законів України.

Даний позов пред`явлено позивачем до Криничанського районного суду Дніпропетровської області за своїм зареєстрованим місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , та за останнім відомим місцем проживання відповідача на території України.

Однак, враховуючи, що спільних дітей від шлюбу сторони не мають, позивач позбавлена права застосування альтернативної підсудності даного позову за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Також відсутні підстави для визначення підсудності даного позову Криничанського районного суду Дніпропетровської області і відповідно до частини першої статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", оскільки угоди про підсудність справи з іноземним елементом судам України та доказів на підтвердження проживання чи місця перебування відповідача на території України позивачем до матеріалів позову не долучено.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України , якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У визначений строк позивачка недоліки не усунула, що обумовлює повернення позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернути позивачці.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя: В. В. Лісняк