ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/914/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/2532/20 Категорія: Степченко М. Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2021 року, ухвалене в складі судді Степченка М.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 30 листопада 2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Золотоніського міського управління юстиції у Черкаській області був зареєстрований шлюб між сторонами, який 22 листопада 2003 року розірвано.

В шлюбі в сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З відповідача за рішенням суду стягувалися аліменти на утримання дочки до її повноліття. Цих коштів було недостатньо для повного та всебічного розвитку дитини, оскільки дочка поглиблено вивчає французьку мову, що потребує додаткових витрат.

Після закінчення школи дочка вступила до Національного технічного університету «Київський політехнічний інститут ім. І. Сікорського» на денну форму навчання на лінгвістичний факультет, на платній основі. Проти цього не заперечував відповідач. За умовами договору про надання освітніх послуг позивач сплатила за перший рік навчання (коли дочка ще не досягла повноліття) 30600 гривень.

Для розвитку здібностей дитини у вивченні іноземної мови також була потрібна комп`ютерна техніка.

Крім того, у зв`язку з установленням постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на території України карантину навчальні заклади перейшли на дистанційну форму навчання і без наявності відповідної комп`ютерної техніки продовження навчання і розвиток здібностей дитини є неможливим.

Тому, позивач за власні кошти придбала для дочки планшет та додаткове обладнання до нього, сплативши 14487 гривень 90 копійок.

Таким чином, у період до набуття дочкою повноліття позивачка понесла додаткові витрати на загальну суму 45087 гривень 90 копійок.

Оскільки позивач зі своїх доходів не може повністю забезпечити повноцінний розвиток здібностей дочки до вивчення іноземних мов, а вона в силу того, що була неповнолітня не могла самостійно оплатити навчання та придбати комп`ютерну техніку, ОСОБА_1 змушена звернутись до суду з даним позовом про стягнення половини сплачених нею на рахунок університету та на придбання комп`ютерної техніки коштів.

На підставі викладеного, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 22543 гривні 95 копійок додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які викликані особливими обставинами.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що навчання особи з метою здобуття освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини у закладі освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо місця навчання дочки, необхідності придбання цифрової техніки для навчання. Навчальний заклад, планшет та аксесуари до нього було обрано позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що коштів, які відповідач сплачував як аліменти на утримання неповнолітньої дочки, було недостатньо для повного та всебічного розвитку дитини, по тій причині, що дочка поглиблено вивчає французьку мову і тому для розвитку здібностей потребувала і потребує додаткових витрат на оплату навчання, оскільки після здобуття середньої освіти продовжила навчання в університеті на лінгвістичному факультеті. Крім того, позивач довела суду, надавши належні докази, що для розвитку здібностей неповнолітньої дитини у вивченні французької мови також необхідна комп`ютерна техніка, оскільки саме за її допомогою можливо забезпечити вивчення іноземної мови, але суд цих доводів не врахував при вирішенні спору.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Заперечення обґрунтоване тим, що нормами СК передбачено стягнення додаткових витрат лише на неповнолітніх дітей, тоді як дитина сторін вже є повнолітньою. Позивачкою було приховано той факт, що 8 вересня 2020 року Золотоніським міськрайонним судом було ухвалено рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки яка продовжує навчання, де позивач зазначила як підстави позовних вимог ті ж самі обставини , що і в даній справі, що свідчить про повторність, також ці обставини не відносяться до особливих обставин на чому наголошено у відповідній нормі права. Позивачем не було доведено, що придбаний товар був для дочки та саме з метою розвитку здібностей. Також відповідач є інвалідом 3-ї групи та має на утриманні ще двох дітей, в зв`язку з чим перебуває в скрутному матеріальному становищі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 листопада 2003 року зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою відділу РАГС Золотоніського МУЮ від 22 листопада 2003 року №17(а.с. 6).

Під час перебування в шлюбі у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 25 жовтня 2008 року позивач перебуває в шлюбі з ОСОБА_5 . В результаті одруження вона змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 (а.с.4).

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 01 серпня 2006 року ВП№2234196 з відповідача на користь позивача на утримання дочки стягувалися аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи з 03 липня 2006 року і до досягнення дочкою повноліття.

Як вбачається з довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут ім. І. Сікорського» від 02 червня 2020 року № 386ФЛ/3000 ОСОБА_3 згідно до наказу про зарахування від 07 серпня 2019 року є студенткою денної форми навчання, яке закінчує 30 червня 2023 року (а.с.9).

Згідно договору про надання освітніх послуг від 09 серпня 2019 року вартість першого року навчання складає 30600 гривень (а.с. 10), які були сплачені позивачем до досягнення дочкою повноліття.

Також, за твердженням позивача, нею для навчання та розвитку дочки було придбано планшет та додаткове обладнання до нього, всього вартістю 14487 гривень 90 копійок.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 вересня 2020 року справа №695/1500/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно на період навчання, починаючи з 26 червня 2020 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2023 року, але не більше ніж до досягнення дочкою 23-річного віку.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 в обґрунтування вимог вказувала, що витрати на навчання та придбання комп`ютерної техніки є додатковими витратами на дитину та їх половина підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

Тобто, між сторонами виникли правовідносини щодо стягнення додаткових витрат, понесених позивачем до досягнення донькою повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Згідно ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, матеріальним законом передбачено, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові.

Зазначене положення закону стосується особливих обставин, до яких закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов.

Наведені свідчить, що навчання дитини у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відносить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини та регулюється іншою нормою матеріального закону.

Верховний Суд у постановах від 16 жовтня 2019 по справі № 219/1766/18 та від 26 серпня 2020 року 336/1488/19 дійшов висновку про те, що навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Витрачені позивачем кошти на придбання планшету та обладнання до нього є витратами, понесеними при звичайному способі життя, які не викликані особливими обставинами, а тому участь другого з батьків у вказаних витратах не є обов`язковою. Вказані витрати зумовлені потребами дитини в повсякденному побуті та її навчанням в університеті, а не особливими обставинами, які визначені нормою СК України. Такі витрати охоплюються сплаченими аліментами, які саме і спрямовані на забезпечення потреб дитини у харчуванні, одязі, здобутті освіти, задоволення фізичних, духовних і інших потреб дитини, її навчання і розвитку. Тому правові підстави для їх стягнення відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 386 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 3 червня 2021 року.

Судді