Справа № 212/4800/21
У Х В А Л А

08 червня 2021 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ваврушак Н.М., розглянувши заяву представника заявника адвоката Домбровської Євгенії Василівни ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2021 року, представником заявника адвокатом Домбровською Є. В. ОСОБА_1 подана заява про забезпечення позову, шляхом зупинення виконавчого провадження № 65508878, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М.

В своїй заяві заявник просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису виданого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. шляхом зупинення стягнення на нерухоме майно.

Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що наразі, приватним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса та вчиняються відповідні виконавчі дії щодо звернення стягнення на нерухоме майно.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви за наступних підстав.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду) (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Як передбачено ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 129-1 Конституція України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Крім того, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз`яснено в постанові №9 Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши матеріали заяви, суд доходить висновку, що заява не підлягає задоволенню, оскільки, з поданої заяви та доданих документів не вбачається, що заявник має намір подати позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована те, що невжиття заходів забезпечення може привести до подвійного стягнення заборгованості, оскільки є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо кредитних зобов`язань.

Крім того, варто зауважити, що відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом зупиненням стягнення, на підставі виконавчого документа, у разі його оскарження боржником у судовому порядку.

Так, в даному випадку, суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого відбувається стягнення, оскаржується заявником в судовому порядку, або заявник має намір звернутися до суду із позовною заявою.

Окрім того, заявник вказує, що підставою задоволення заяви є зустрічне забезпечення, однак зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача, згідно зі ст. 154 ЦПК України.

З аналізу вищенаведених норм ЦПК України вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідачів, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Питання вжиття заходів зустрічного забезпечення вирішуються судом, який остаточно і визначає захід зустрічного забезпечення, який має бути вжитий в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Одночасно суд роз`яснює, що заявник не позбавлений можливості звернутись до суду із заявою про забезпечення позову разом з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду складена та підписана без її проголошення 08.06.2021 року.

Суддя Н. М. Ваврушак