Справа № 947/9772/20
Провадження № 2/522/4748/21
20 травня 2021 року Приморський районний суд м. Одеса у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
за участю секретаря Кісліної В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільного позову Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,-
Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 20 899,58 гривень.
Представник позивача подав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідач у судові засідання не з`являлась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась, шляхом надіслання ухвал та судових повісток на зареєстроване місце проживання (перебування).
Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є споживачем комунальних послуг з електропостачання, водопостачання і водовідведення що підтверджується договором про надання послуг мiж Вiйськовою частиною НОМЕР_1 (далi - Позивачем) та Вiдповiдачем. Проте Вiдповiдач сплачує за наданi вiйськовою частиною НОМЕР_1 комунальнi послуги на власний розсуд.
Вiдповiдно до вимог Директиви Мiнiстра оборони України № Д-14 вiд 11.06.2001 року «Про переобладнання вивільненого фонду Мiнiстерства оборони України та членiв їx сімей», командування частини мало право у разi вiдсутностi службового жилого примiщення розмiщувати вiйськовослужбовцiв та членiв їx сiмей у переобладнаних вивiльнених будівлях для тимчасового проживання.
Вiдповiдно до Договору мiж сторонами щодо надання та оплати житлово-комунальних послуг вiд 01.03.2006 року Вiдповiдачу надаються комунальнi послуги з електропостачання, водопостачання i водовiдведення. Договiр мiж сторонами щодо надання та оплати житлово-комунальних послуг укладений 01.03.2006 року.
Згiдно «Правил надання послуг з централiзованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовiдведення та типового договору про надання послуг з централiзованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовiдведення», № 630 вiд 21.07.2005 р., затверджених Постановою Кабiнету Мiнiстрiв України, Позивач надав послуги з електропостачання, водопостачання i водовiдведення за АДРЕСА_1 , за якi Вiдповiдач у вiдповiдностi з п. п. 20, 30 Правил повинен був своєчасно розрахуватись шляхом внесення коштiв на рахунок Позивача.
Закон України «Про житлово-комунальнi послуги» вiд 24.06.2004 р. № 1875-IV передбачає, що комунальними послугами є результат господарської дiяльностi, спрямований на забезпечення умов проживання та перебування осiб у жилих i нежилих примiщеннях, будинках i спорудах, комплексах будинкiв i споруд вiдповiдно до нормативiв, норм, стандартiв, порядкiв і правил.
Таким чином, послуги електропостачання, водопостачання і водовідведення є житлово-комунальними послугами.
Платежi нараховуються вiдповiдно до норм водопостачання та дiючих тарифiв, затвердженими Рiшеннями Одеської мiської Ради № 95 вiд 14.02.2008 р., № 1074 вiд 25.09.2008 р., Постанова Кабiнету Мiнiстрiв України «Про затвердження наборiв продуктів харчування, наборiв непродовольчих товарiв та наборiв послуг для основних соцiальних i демографiчних груп населения» № 780 вiд 11.10.2016 р.; Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 59 вiд 20.01.2011 р.; Постановою Нацiональної кoмiciї, що здійснює державне регулювання у сферi комунальних послуг № 89 вiд 10.02.2012 р.; Постановою Національної кoмiciї регулювання електроенергетики України № 657 вiд 13.06.2014 р.; Постановою Нацiональної кoмiciї регулювання електроенергетики України № 900 вiд 26.03.2015 р.; Постановою Нацiональної кoмiciї регулювання електроенергетики України № 2754 від 12.11.2015 р.; Постановою Нацiональної комiсiї електроенергетики України № 1141 вiд 16.06.2016 р.
Оскiльки мiж позивачем та вiдповiдачем iснують договiрнi вiдносини, отримання комунальних послуг передбачено встановлення обов`язку щодо їx оплати.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальнi послуги» вiд 24.06.2004 р. № 1875-IV передбачено право споживача одержувати вчасно та вiдповiдної якостi житлово-комунальнi послуги згiдно iз законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо вiдповiдає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальнi послуги у строки, встановленi договором або законом.
Таким чином, згiдно iз зазначеними нормами закону споживачi зобов`язанi оплатити отриманнi ними житлово-комунальні послуги. За таких обставин зобов' язання вiдповiдача оплатити послуги з електропостачання, водопостачання i водовiдведення виникає на підставі договору про надання послуг між Позивачем та Вiдповiдачем, закону з узгодження дiй постачальника і споживача послуг.
ОСОБА_2 плату за наданi вiйськовою частиною комунальнi послуги сплачувала не в повному обсязi, внаслiдок чого утворилась заборгованiсть у розмiрi 20 899 грн. 58 коп. за перiод з 01 березня 2017 р. по 19 березня 2020 р., що пiдтверджується розрахунком суми боргу.
Вiдповiдно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таким умов та вимог - вiдповiдно до звичаїв дiлового обороту або iнших вимог, що звичайно ставляться.
Згiдно зi ст. 610 ЦК України, зобов' язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змiстом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків.
Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102 грн.
Керуючись ст. ст. 207, 626, 628, 629, 633, 634, 638, 639, 1050,1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-79, 80, 81, 89, 178, 247, 259-260, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -
Позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ,код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 20 899,58 гривень та судовий збір у розмірі 2102 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Приморського районного суду м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: