Справа № 263/2653/21
Провадження № 2/263/1312/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шевченко О.А., за участю секретаря судового засідання Тимошенко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про надання їй дозволу на виготовлення проїзних документів для тимчасового виїзд за кордон неповнолітнього ОСОБА_3 та виїзд за кордон без згоди батька ОСОБА_2 .

На обґрунтування зазначила, що сторони від шлюбу, який рішенням суду від 08.06.2012 року було розірвано, мають сина - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає разом з матір`ю. Протягом останніх років позивачка виїжджала з сином за межі території до своєї матері та брата, які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 , і відповідач надавав їй дозвіл на такий виїзд у нотаріальному порядку. У 2019 році позивачка вже зверталась до суду з аналогічним позовом, який було задоволено, однак дія дозволу наразі закінчилась. На теперішній час вона бажає виїхати з сином до своєї матері та брата до вищевказаної місцевості для відпочинку, оздоровлення дитини на свіжому повітрі та для побачень зі своїми родичами, але відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров`я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку та відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд дитини за кордон. Виїхати позивачка має змогу лише у період своєї відпустки, яка запланована підприємством, де вона працює, у серпні місця, у період канікул сина. На підставі викладеного позивачка просить надати їй дозвіл оформлювати та виготовити проїзний документ для тимчасового виїзду за кордон, неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі України, та надати дозвіл на виїзд за кордон неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за межі України у Російську Федерацію, АДРЕСА_1 , а також у АДРЕСА_2 строком на один рік у період з 01.08.2019 року до 01.08.2020 року без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 квітня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та представник позивача - адвоката Данелян Т.В. надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, наполягали на задоволенні заявлених вимог, не заперечували проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надходив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом -ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України).

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.06.2012 року шлюб між ОСОБА_1 , дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » та ОСОБА_2 , зареєстрований 22 квітня 2010 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 202, було розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками зазначені: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_5 , батьками якого є: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідно до довідки про сплату комунальних послуг від 11.12.2020 року, року ОСОБА_7 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповідності до довідки Адміністрації Селіховського сільського поселення, Знаменського району Російської Федерації від 13.02.2019 року, ОСОБА_5 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.07.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено, надано дозвіл на оформлення документів, необхідних для тимчасового виїзду за межі України неповнолітнього сина ОСОБА_3 , без згоди батька ОСОБА_2 , та надано дозвіл на виїзд та в`їзд за межі України, а саме: у Російську Федерацію, АДРЕСА_1 , а також у АДРЕСА_2 у супроводі матері ОСОБА_1 , строком на один рік у період з 01.08.2019 року до 01.08.2020 року без згоди батька ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №25 Маріупольської міської ради Донецької області» від 11.02.2021 року, ОСОБА_3 дійсно є учнем 5-В класу зазначеної школи.

Згідно довідки ТОВ «ТЕДІС Україна» від 18.01.2021 року, ОСОБА_1 дійсно працює на посаді продавця групи з продажу магазину №2 м.Маріуполь з 19 липня 2013 року. На підставі наказу №604-ОД від 21.12.2020 року «Про затвердження графіків відпусток на 2021 рік» у ОСОБА_1 запланована відпустка з 01.08.2021 року тривалістю 14 календарних днів.

Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

14 липня 2016 року Верховна Рада України внесла зміни до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», вилучивши з нього норми, що регулювали питання виїзду дитини за кордон, у тому числі можливість виїзду на підставі рішення суду в разі відсутності згоди одного з батьків.

З цього часу єдиним законом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є стаття 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно до ст. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Згідно зі ст. 64 ч.1 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки виїзд та в`їзд дитини за кордон, відповідає інтересам та бажанням дитини, не надання відповідачем нотаріальної згоди на виїзд дитини за кордон порушує права та інтереси неповнолітньої дитини, тому позов підлягає задоволенню.

На підставі ст.154, ст.155 Сімейного кодексу України, ст.313 ЦК України, ст.ст. 89, 95, 141, 200, 206, 258-259, 263-265, 267, 280, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , дозвіл на оформлення документів, необхідних для тимчасового виїзду за межі України неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Надати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 дозвіл на виїзд та в`їзд за межі України, а саме: у Російську Федерацію, АДРЕСА_1 , а також у АДРЕСА_2 у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , строком на один рік у період з 01.08.2021 року до 01.08.2022 року без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя О.А.Шевченко