Дата документу 04.06.2021
Справа № 937/3381/21
Провадження № 2/937/2375/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«04» червня 2021 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Колодіної Л.В.,
при секретарі судового засідання Арифовій Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову позивачка зазначає, що їй, ОСОБА_1 , на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 24 липня 2006 року № 5271 на праві приватної власності належить кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується копією вказаного договору, а також інформацією з державного реєстру РПНМ від 15 квітня2021 року. ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_1 , вказаний факт підтверджується копію свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 20 лютого 1995 року. В належному ОСОБА_1 житловому приміщені зареєстрований, однак, з 2015 року не проживає ОСОБА_2 .. Останнє відоме місце його проживання АДРЕСА_2 . Своє теперішнє місце проживання відповідач позивачці не повідомляє. Факт непроживання відповідача по справі за адресою його реєстрації підтверджується заявами сусідів від 18.04.2021, підписи, яких підтверджено Товариства ПБК «Акві-Буд» ОСОБА_3 19.04.2021. На початку 2015 року відповідач виїжджав з вказаного житлового разом зі своїми речами, поїхав на заробітки у Російську Федерацію, потім назад в Україну, однак за місцем своєї реєстрації не проживав без причин. У спірному житловому приміщенні його особистих речей та належних йому меблів немає. У добровільному порядку вирішити питання зняття з реєстрації відповідача не вдається. Факт прописки відповідача порушує право позивачки ОСОБА_1 на вільне володіння, користування та розпорядження належною власністю, оскільки вона бажає розпорядитись своїм майном. Позивачка вважає, що мають місце підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Відповідач, не проживаючи в даному житловому приміщенні більше 1 року, втратив право користування цим житлом, оскільки дійсно без поважних причин не користується житловим приміщенням з 2015 року.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 травня 2021 року відкрито спрощене провадження по справі.
В судове засідання сторони не з`явились.
Від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Скворцової О.В. до суду надійшла заява з проханням слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки з іншими документами на зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , до суду повернувся конверт з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання, адресат відсутній», що відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Як вбачається зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєдновим О.А. від 24 липня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5271, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.04.2021 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.9-11,34/.
Відповідно до повідомлення Відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області №3115 від 27.04.2021, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.16/.
Директор ТОВ «ПБК «АКВІ-БУД» Байрактором Ю.Д. 19.04.2021 засвідчив своїм підписом заяви сусідів від 18 квітня 2021 року, згідно яких ОСОБА_4 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_5 , підтвердили те, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно не проживає з 2015 року/а.с.13/.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Як передбачено приписами ст.ст.386,391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405,406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні.
Суд дійшов висновку про те, що фактичне тривале непроживання відповідача у вказаному вище житловому приміщенні, а також та обставина, що відповідач не приймає участі в утриманні квартири, є обставинами, які мають істотне значення, а тому право відповідача користуватися чужим житлом підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованою та підлягає до задоволення, оскільки його реєстрація в належній ОСОБА_1 квартирі порушує її право на користування та розпорядження власністю.
Крім того, вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, однак враховуючи те, що позивач в позовній заяві не ставить питання щодо стягнення понесених судових витрат, суд вважає за можливе залишити їх за нею.
Керуючись ст. ст. 401, 406 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 142, 200, 206, 258-259, 280 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловою квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня вручення заочного рішення суду.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя: Л.В. Колодіна