Постанова

Іменем України

17 червня 2021 року

м. Київ

справа №487/6245/19

провадження № 61-1263ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: акціонерне товариство «Миколаївобленерго», акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз»,

треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Миколаївського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Колосовського С. Ю., Локтіонової О. В., Ямкової О. О., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Миколаївобленерго», акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської області, про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що 26 березня 2008 року позивачка уклала з ВАТ «Кредитпромбанк» кредитний договір, за умовами якого отримала 765 150 грн до 23 березня 2023 року, який було забезпечено порукою ОСОБА_5 та іпотекою квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2009 року з неї та поручителя на користь банку було стягнуто 861163,58 грн заборгованості за кредитом.

05 квітня 2019 року належна їй на праві власності квартира АДРЕСА_1 була продана на аукціоні шляхом укладання договору купівлі-продажу між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступника ВАТ «Кредитпромбанк») та переможцем аукціону - ОСОБА_3 , від 24 квітня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І. В. за р. № 323.

У зв`язку з тим, що квартира була продана з чисельними порушеннями законодавства, а також прав неповнолітньої дитини, яка на момент продажу квартири була зареєстрована та проживала в квартирі, електронний аукціон, як і договір купівлі-продажу квартири, що була продана на аукціоні, були оскаржені до Центрального районного суду м. Миколаєва, справа № 490/3925/19. У якості забезпечення позову постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 червня 2019 року, ухваленою у цій же справі, було накладено арешт на квартиру.

ОСОБА_3 звернувся до АТ «Миколаївобленерго», АТ «Миколаївгаз» із заявою про припинення постачання електричної енергії та газу до квартири.

Не зважаючи на звернення до відповідачів із заявами та доказами на підтвердження спору про право власності на квартиру в суді, постанови Миколаївського апеляційного суду від 20 червня 2019 року про накладання арешту на квартиру, відповідачами в односторонньому порядку без будь-яких попереджень 16 травня 2019 року відключено постачання електричної енергії, а 23 липня 2019 року - газопостачання.

Дана квартира є єдиним місцем для їхнього з неповнолітнім сином проживання.

В результаті протиправних дій відповідачів, вони проживають без світла та газу, не мають можливості зберігати продукти харчування, готувати собі їжу, освітлювати та опалювати житло.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила визнати незаконними дії відповідачів щодо припинення газопостачання та розподілу електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 серпня 2020 року визнано неправомірними дії АТ «Миколаївобленерго», АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» з припинення електропостачання та газопостачання до АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є законним користувачем квартири АДРЕСА_1 . Та є споживачем послуг.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 серпня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволені позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржувані дії відповідачів, які отримали від власника квартири заяви про припинення надання послуг до придбаної ним квартири, не суперечили п.п.1 п.11.5.2 глави 11.5 розділу Х1 Кодексу систем розподілу (затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018р. №310), п.п.3 п.1 глави 7 розділу У1 Кодексу газорозподільних систем (затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015р. №2494), оскільки за приписами цих норм передбачена можливість припинення надання послуг на підставі відповідної заяви споживача. Позивачка та її неповнолітній син були зняті з реєстраційного обліку і передбачити незаконність їх зняття з обліку відповідачі не могли з огляду на надані правовстановлюючі документи про зміну власника квартири, які недійсними не визнані.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

22 січня 2021 року представник ОСОБА_2 , діючий в інтересах ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Миколаївського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2021 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною касаційною скаргою і витребувано матеріали цивільної справи.

У квітні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Скаржник просить суд скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Межі та підстави касаційного перегляду

Як на підставу касаційного оскарження, ОСОБА_1 посилається на пункт третій частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що судом апеляційної інстанції було неправильно застосовано підпункт 1 пункту 11.5.2 глави 11.5 розділу ХІ Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП14.03.2018 №310, а також підпункту 3 пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1379/27824, а правовий висновок Верховного Суду щодо застосування вищевказаних норм у подібних правовідносинах відсутній.

Окрім того, касаційна скарга мотивована тим, що між позивачем та новим власником житлового приміщення існує судовий спір щодо законності переходу права власності на спірну квартиру до ОСОБА_3 , цивільна справа № 490/3925/19.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2020 року у цивільній справі № 490/8248/19 визнано протиправними дії Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради щодо зняття ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язано поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за вищевказаною адресою.

Припинення постачання електроенергії та природного газу відбулось у часі раніше, ніж підписано договір нового власника з відповідачами.

Таким чином, споживачем послуг є позивач, проте вона не подавала заяв про їх припинення. У зв`язку з вказаним, позивач та її неповнолітня дитина протиправно залишились проживати у будинку без послуг електропостачання та газу.

Аргументи інших учасників скарги

Відзив на касаційну скаргу від учасників справи до Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що 26 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», укладено кредитний договір № 23/032/08-ZKLN, за умовами якого позичальник отримала 765 150 грн під 15,30% річних до 23 березня 2023 року.

Повернення кредиту забезпечено договором поруки, укладеним між ОСОБА_5 та ВАТ «Кредитпромбанк» 26 березня 2008 року № 23/032/2/08-ZKLN та договором іпотеки, укладеним цього ж дня між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк», за яким в іпотеку кредитодавцю передано належну позичальнику на підставі договору купівлі-продажу від 13 грудня 2006 року трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2009 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 у солідарному порядку стягнуто на користь банку 861 183,58 грн заборгованості за кредитним договором та по 976 грн судових витрат з кожного.

24 квітня 2019 року квартиру АДРЕСА_1 продано на аукціоні шляхом укладання договору купівлі-продажу між ПАТ «Дельта Банк», який є правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк», та переможцем аукціону - ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І. В. за р. № 323.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 зареєстровано 24 квітня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрацію обтяжень на підставі вказаного договору купівлі-продажу.

Послуги з газопостачання та електропостачання до квартири АДРЕСА_1 надавались АТ «Миколаївобленерго», АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», особові рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 відкриті на ім`я ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 та її неповнолітній син - ОСОБА_6 06 травня 2019 року були зняті з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі звернення ОСОБА_3

15 травня 2019 року між АТ «Миколаївобленерго» і ОСОБА_3 укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії до квартири АДРЕСА_1 .

За заявами ОСОБА_3 від 14 травня 2019 року, 11 червня 2019 року до АТ «Миколаївобленерго», АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» розподіл електричної енергії та газу до квартири АДРЕСА_1 припинено відповідно 16 травня 2019 року та 05 липня 2019 року.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 червня 2019 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 з метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Закупівлі Ю. А.» про визнання недійсним електронного аукціону, протоколу електронного аукціону та договору купівлі-продажу квартири (провадження №22-ц/812/1067/19).

Судового рішення по суті спору за вказаним позовом не ухвалено.

06 вересня 2019 року розподіл електричної енергії до квартири АДРЕСА_1 відновлено на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва про забезпечення позову по даній справі.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 21 липня 2020 року у цивільній справі № 490/8248/19, позов ОСОБА_1 до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 про визнання дій незаконними задоволено. Визнано протиправними дії Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради щодо зняття ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_6 за названою адресою та внести відповідні зміни до реєстраційного обліку.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржувані дії відповідачів, про припинення надання послуг не суперечили підпункту 1 пункту 11.5.2 глави 11.5 розділу Х1 Кодексу систем розподілу (затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14 березня 2018 року № 310), підпункту 3 пункту 1 глави 7 розділу У1 Кодексу газорозподільних систем (затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2494), оскільки за приписами цих норм передбачена можливість припинення надання послуг на підставі відповідної заяви споживача, а позивачка та її неповнолітній син на той час були зняті з реєстраційного обліку, власником зазначеної квартири став ОСОБА_3 .

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач посилалась на те, що оскільки вона разом з неповнолітнім сином зареєстровані у вказаній квартирі та проживають у ній, протягом тривалого часу були споживачами послуг з газопостачання та електропостачання, тому припинення подачі вказаних послуг з боку АТ «Миколаївобленерго», АТ «Миколаївгаз» є порушенням її прав, як користувача.

Так, судами було встановлено, що послуги з газопостачання та електропостачання до квартири АДРЕСА_1 надавались АТ «Миколаївобленерго», АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», а особові рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 відкриті на ім`я ОСОБА_1 , як колишнього власника вказаної квартири.

В подальшому, право власності на квартиру АДРЕСА_1 з 24 квітня 2019 року зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 24 квітня 2019 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк», який є правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк» та переможцем аукціону - ОСОБА_3 .

На час розгляду цієї справи підстава виникнення права власності та право власності ОСОБА_3 у судовому порядку скасовані не були.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до постанови Миколаївського апеляційного суду від 21 липня 2020 року у цивільній справі № 490/8248/19 судом було встановлено, що 06 травня 2019 року ОСОБА_1 , та малолітній ОСОБА_6 були знятті з реєстрації місця проживання за вказаною адресою .

15 травня 2019 року між АТ «Миколаївобленерго» і ОСОБА_3 , як власником вказаної квартири АДРЕСА_1 укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії до вказаної квартири.

Після укладення договору 16 травня 2019 року за заявою ОСОБА_3 припинено постачання електричної енергії до квартири АДРЕСА_1 .

Також судами було встановлено, що 05 липня 2019 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» на підставі заяви власника вказаної квартири було припинено постачання газу.

Таким чином, станом на день припинення постачання послуг з газопостачання та електроенергії позивач та її неповнолітній син були зняті з реєстраційного обліку вказаної квартири, а власником квартири вже став ОСОБА_3 ..

Вказане свідчить про те, що позивач на момент припинення постачання газопостачання перестала бути споживачем послуг з підстав відсутності у неї право володіння та користування вищезазначеною квартрирою.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильних висновків, що відповідачі з огляду на надані правовстановлюючі документи про зміну власника квартири, які недійсними не визнані, не могли передбачити незаконність зняття з обліку позивача, тому їх дії щодо припинення постачання послуг не порушували прав позивача, як колишнього споживача послуг.

Факт того, що на момент припинення надання послуг газопостачання, відповідний договір був укладений з позивачкою, як колишнім власником квартири, не може бути самостійною підставою для відмови новому власнику у припиненні постачання послуг до його квартири.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правильних висновків відносно того, що відповідачі не порушили прав позивача, як споживача відповідних послуг, оскільки вона вже не була зареєстрована за вказаною адресою, власник житлового приміщення ОСОБА_3 , в квартиру якого подаються вказані послуги, вправі розпорядитись своєю власністю, у тому числі відмовитись від споживання комунальних послуг.

Доводи касаційної скарги відносно того, між сторонами існує спір щодо власності на квартиру, що свідчить про те, що власність ОСОБА_3 оспорюється, не заслуговують на увагу, оскільки на момент відключення послуг власником житлового приміщення був ОСОБА_3 .

Доводи касаційної скарги відносно того, що припинення постачання природного газу відбулось у часі раніше, ніж підписано договір нового власника з АТ «Миколаївгаз», а саме послуги відключено 05 липня 2019 року, а новий договір укладено 08 серпня 2019 року, не заслуговують на увагу та зводяться до формалізму, оскільки відключення відбулось з підстав зміни власника об`єкту постачання послуги, а на момент припинення постачання послуг позивач та її син вже були зняті з реєстраційного обліку за вказаною квартирою.

Таким чином, не знайшли свого підтвердження доводи касаційної скарги відносно того, що судом апеляційної інстанції було неправильно застосовано підпункт1 пункту 11.5.2 глави 11.5 розділу Х1 Кодексу систем розподілу (затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14 березня 2018 року № 310), підпункту 3 пункту 1 глави 7 розділу У1 Кодексу газорозподільних систем (затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2494).

Загалом доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом апеляційної інстанції оцінкою зібраним у справі доказам та встановленими на їх підставі обставинами, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який на думку позивача свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі

№ 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 400 ЦПК України .

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Миколаївського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року залишити без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу представника Рехлецького Руслана Віталійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

Є. В. Петров

О. С. Ткачук