Справа № 289/577/21
Номер провадження 2/289/410/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Кириленка О.О.,

з участю секретаря судового засідання - Науменко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радомишльської міської ради Житомирської області про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок компенсації моральної шкоди 1 000 000 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 50 000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що Радомишльська міська рада, порушуючи права позивача винесла неправомірні рішення №86 від 23.07.2010 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок для виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки, внесення змін в деякі пункти рішень сесій» та pішення №90 від 23.07.2010 «Про припинення права користування земельними ділянками та відміну окремих рішень сeсій». Вказаними рішеннями відповідач визнав такими, що втратили частково чинність рішення, якими позивачу спочатку було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, що передається в оренду, а саме земельної ділянки, площею 0,17 га по АДРЕСА_1 , а згодом надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для виготовлення державного акту на право власності на цю ж земельну ділянку. У зв`язку з протиправними діями відповідача позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом і рішенням цього суду від 10.08.2020, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2020, визнано незаконним та скасовано пункт 6 вказаного рішення Радомишльської міської ради від 23.07.2010 №86 та пункт 9 pішення цієї ж міської ради від 23.07.2010 №90, з часу їх ухвалення, які стосуються ОСОБА_1 . У своєму позові позивач зазначає, що вказаними незаконними рішеннями відповідача було порушено його права, що потягло за собою порушення нормального режиму його роботи й відпочинку та змусило його витрачати вільний час та кошти на захист порушених прав, а також на поновлення свого права на інформацію та чесне ім`я. Крім того, внаслідок судового розгляду вказаної справи на ґрунті постійного знервованого стану у нього розпочались проблеми зі здоров`ям, що виражаються у підвищенні тиску, головних болях, негативному настрої і що стало наслідком нестерпного болю в хребті, голові та виникнення виразки. Вищевикладеним позивачу завдано вказану моральну шкоду.

Ухвалою від 01.04.2021 відкрито загальне провадження у справі.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, звернулися до суду з заявою про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, однак звернувся з клопотанням про розгляд справи без його участі.

Крім того, представник відповідача подав до суду відзив, в якому просив у задоволенні позовних вимог та клопотанні позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу відмовити у повному обсязі. Свої заперечення проти позову обґрунтовує тим, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про негативні наслідки, страждання, завдану шкоду здоров`ю чи інші втрати немайнового характеру, яких зазнав позивач, у зв`язку із прийняттям оскаржуваних рішень. Наявність судового рішення про скасування рішень Радомишльської міської ради не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди позивачеві, оскільки позивачем не доведено всіх складових цивільно-правової відповідальності, а саме наявності такої шкоди. Крім того, відсутні законні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки суду не надано розрахунку правової допомоги із відображенням вартості годин за кожну надану послугу та не зазначений час, витрачений на надання таких послуг та час, витрачений на участь у судових засіданнях. Витрати на правову допомогу у розмірі 50 000 грн. не є співмірними та обґрунтованими (а.с. 47-53).

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив відповідача, в якій він просить суд повністю відмовити у задоволенні відзиву на позов, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві (а.с. 42-45).

Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Радомишльської міської ради «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою для заключення договорів оренди на землю» від 07.08.2007 за №101, позивачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, що передаються в оренду, а саме на земельну ділянку, площею 0,17 га, для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Рішенням Радомишльської міської ради «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок для виготовлення державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, та перереєстрація земельних ділянок без зміни цільового призначення згідно нотаріально посвідчених документів» від 23.10.2007 за №117, позивачу було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок для виготовлення державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, а саме на земельну ділянку, площею 0,06 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та на земельну ділянку, площею 0,17 га, для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Згідно рішення Радомишльської міської ради «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельних ділянок для виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки, внесення змін в деякі пункти рішень сеcій» від 23.07.2010 за №86 (пункт 6), були внесені зміни в пункт 1 pішення Радомишльської міської ради від 23.10.2007 за №117 в частині «надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельних ділянок для виготовлення державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, та перереєстрація земельних ділянок без зміни цільового призначення згідно нотаріально посвідчених документів»: ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,06 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та, площею 0,17 га, для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що земельна ділянка площею 0,17 га, яка надана для ведення особистого селянського господарства відноситься до земель водного фонду. Та цей пункт викладено в такій новій редакції: «надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельних ділянок для виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки: ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,06 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 » (а.с. 13).

Рішенням Радомишльської міської ради «Про припинення права користування земельними ділянками та відміну окремих рішень сесій» від 23.07.2010 за №90 (пункт 9), відмінено пункт 1 pішення Радомишльської міської ради від 07.08.2007 за №101 в частині «надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою для заключення договорів оренди на землю ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,17 га, для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , у зв`язку з недостовірно поданою інформацією щодо категорії земельної ділянки та цільового використання (а.с. 15).

Також судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.08.2020, ухваленого у справі №240/6629/20, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2020, позовні вимоги ОСОБА_1 до Радомишльської міської ради Житомирської області задоволені та визнано незаконними і скасовано пункт 6 вищевказаного рішення Радомишльської міської ради від 23.07.2010 №86 та пункт 9 вищевказаного pішення від 23.07.2010 №90 з часу їх ухвалення (а.с. 17-29).

Згідно довідки КЗ «Радомишльський центр ПМСД» №63 від 11.02.2020 позивачу встановлено діагноз: стенокардія напруги ПФК, атеросклероз аорти, кардіосклероз атеросклеротичний, недостатність аортального клапана, зміненого ґенезу, з вистибуло-атактичними порушеннями, розповсюджений атеросклероз хребта, вторинний нейрон-дистрофічний синдром (а.с. 58).

Відповідно до консультативного висновку від 15.12.2020 у позивача виявлено еритематозну гастропатію та виразку пілоричного каналу (а.с. 59).

Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За приписами пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з пунктом 5 вказаної вище постанови Пленуму обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Обов`язок доказування в цивільному процесі встановлений статтею 81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Ухвалене рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 про задоволення позовних вимог позивача свідчить про реалізацію ним передбаченого Кодексом адміністративного судочинства України права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень і не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками.

Обов`язковими умовами для відшкодування шкоди в порядку зазначеної норми є незаконність діяння органу державної влади, наявність шкоди та наявність причинного зв`язку між шкодою і незаконним діянням. Саме по собі судове рішення про відновлення порушених прав позивача не свідчить про наявність моральної шкоди, належні й допустимі докази щодо якої в матеріалах справи відсутні, та не звільняє його від обов`язку надати докази на підтвердження наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач зобов`язаний довести настання негативних наслідків у вигляді такої шкоди, її розмір та причинний зв`язок.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на ту обставину, що протиправність дій відповідача встановлена рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.08.2020. Однак, як вже було вище зазначено, сам лише факт ухвалення цього рішення не може бути самостійною та достатньою підставою стверджувати про спричинення позивачеві моральної шкоди та не звільняє його від обов`язку надати докази на підтвердження наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Посилання в позові на те, що відповідач, зловживаючи правом ОСОБА_1 на володіння землею, правом на інформацію (чесне ім`я) та здійснюючи подання неправдивої інформації, поширив відомості про вчинення позивачем порушення земельного законодавства та проявив, у зв`язку з цим протиправні дії, примусив його витрачати свій вільний час на захист свого порушеного права, завдав йому моральних і психічних страждань - не підтверджені жодними належними, допустимими та достовірними доказами.

При цьому сам факт витрати власного часу та зусилля позивача на оскарження рішення відповідача, не є підставою для відшкодування моральної шкоди в розумінні статті 1173 ЦК України.

Крім цього, відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення від 25.10.1993 у справі «Гольм проти Швеції», від 29.11.1996 у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства», від 25.07.2001 у справі «Перна проти Італії», від 13.07.2006 у справі «Сілін проти України») визнання порушення прав особи неправомірними діями інших осіб само по собі є достатньою справедливою сатисфакцією за моральну шкоду спричинену такими діями.

Також суд критично оцінює та не приймає до уваги вищезазначені надані позивачем медичні документи, оскільки ними не підтверджено факт заподіяння йому моральної шкоди, а саме що вказані хвороби позивача виникли саме внаслідок протиправних рішень відповідача.

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Таким чином, враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, то вимога про стягнення з в ідповідача на користь позивача заявлених ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 50 000 грн. (а.с. 30-33) задоволенню також не підлягає.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 56, 76, 81, 141, 206, 211, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Радомишльської міської ради Житомирської області (адреса: Соборний Майдан, 12, м. Радомишль, Житомирської області, ) про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. О. Кириленко