Справа № 487/6577/20
Провадження № 2/487/756/21
РІШЕННЯ

Іменем України

27.05.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кузьменко В.В.,

за участю секретаря судових засідань Рафальської Т.В.,

позивачаРуденко Р.Г.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна набутого у шлюбі,

В С Т А Н О В И В:

02.11.2020 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила постановити судове рішення за яким автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2006 року випуску, шасі НОМЕР_1 , червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстрований на її ім`я, придбаний через сервісний центр 4841 м. Миколаєва 20 червня 2017 року визнати таким, що набутий при перебуванні у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . За фактом одноособового користування, самочинного та без її узгодження укриття від позивача автомобіля, відповідачем ОСОБА_2 постановити судове рішення за яким стягнути з відповідача на користь позивача 50% вартості автомобіля у сумі 124 275 гривень. Право власності ОСОБА_4 на автомобіль припинити. Стягнути судовий збір з відповідача.

Ухвалою суду від 09.11.2020 року у справі відкрито провадження та призначено по справі підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 29.01.2021 року закрито підготовче провадження та призначити її до судового розгляді по суті.

04.02.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_2 , в якому позов не визнає, вважає вимоги позивача надуманими та необґрунтованими, оскільки не зрозуміло на яких підставах позивачем зроблено висновок про вартість автомобіля в сумі 248 550,00 гривень та відповідно до стягнення компенсації на користь позивача в сумі 124 275,00 гривень. Вважає, що в позові позивачу треба відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, підтримали відзив на позовну заяву а також заперечення на висновок про вартість автомобіля. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з жовтня 2010 року та 12.02.2020 рік перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу, а саме 20.06.2017 року, сторонами був придбаний автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_1 , чорного кольору, власником якого зазначено ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

В березні 2020 року відповідач забрав вищевказаний автомобіль і сховав його у невідомому місці.

Відповідно до висновку про вартість майна від 08.02.2021 року, станом на 08.02.2021 року вартість вищевказаного автомобілю становить 217 776,00 гривень.

Наразі сторони не можуть досягти згоди щодо поділу вищевказаного майна, оскільки відповідач заперечує вартість автомобіля, а тому позивачка вважає, що захист її прав та законних інтересів можливий лише у судовому порядку шляхом визнання автомобіля таким, що був набутий при перебуванні у шлюбі та стягнення на користь позивачки грошової компенсації половини вартості спірного автомобіля.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися, обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Отже, виходячи з того, що спірний транспортний засіб, а саме автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_1 , чорного кольору, власником якого зазначено ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , був придбаний сторонами під час шлюбу, за їх спільні грошові кошти, а тому у відповідності до чинного законодавства є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно ч. 2, 4 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Згідно звіту про оцінку майна ринкова вартість об`єкту оцінки, а саме транспортного засобу SUZUKI GRAND VITARA, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_1 , чорного кольору, власником якого зазначено ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , складає 217 776,00 гривень.

Вказана вартість спірного автомобіля позивачем не оспорювалась.

Таким чином, суд приходить до висновку, що для захисту майнового права позивача, згідно змісту ст.ст. 15, 16 ЦК України щодо способу захисту цивільних прав, виходячи із рівності часток у майні подружжя, відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, з урахуванням того, що іншого сторонами не визначено за домовленістю або шлюбним договором, а також, що спірний автомобіль є неподільною річчю, на користь позивача слід стягнути грошову компенсацію замість її 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , VIN № НОМЕР_1 , чорного кольору, у розмірі 108 883,00 гривень (217 776,00 грн.:2).

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими способами: письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір у розмірі 2082,00 гривень.

Керуючись: ст.ст.60, 63, 69, 70 СК України, ст.ст. 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна набутого у шлюбі задовольнити.

Автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2006 року випуску, шасі НОМЕР_1 , червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстрований на ОСОБА_4 , придбаний через сервісний центр 4841 м. Миколаєва 20.06.2017 року визнати таким, що набутий при перебуванні у шлюбі з ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію половини вартості автомобіля SUZUKI GRAND VITARA, 2006 року випуску, шасі НОМЕР_1 , червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в розмірі 108 883 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2082 гривні судового збору.

Припинити право спільної сумісної власності подружжя на легковий автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2006 року випуску, шасі НОМЕР_1 , червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_2

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 07.06.2021 року.

Суддя В.В.Кузьменко