Справа № 314/3048/20
Провадження № 2/314/285/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02.04.2021 м. Вільнянськ

Справа № 314/3048/20;

Провадження № 2/314/285/2021;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ;

-відповідач ОСОБА_2 ;

-третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району; третя особа Михайлівська сільська рада Вільнянського району Запорізької області;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, Михайлівська сільська рада Вільнянського району Запорізької області про позбавлення батьківських прав,

стислий виклад позицій сторін.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.09.2012 позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22.05.2015 шлюб було офіційно було розірвано. Весь цей час відповідач життям сина не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні, всі питання, які можна вирішити з його дозволу, він ігнорує. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.04.2015 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, кожного місяця починаючи з 12.03.2015, до досягнення дитиною повноліття. У травні 2015 року виконавчий лист було направлено до Вільнянського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, але аліменти позивач жодного разу не отримала. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою, дитина батька не пам`ятає та не має до нього ніяких почуттів, батька йому повністю замінює другий офіційний чоловік позивачки, ОСОБА_5 , який повністю забезпечує потреби дитини та виховує його як свого рідного сина. З 2017 року позивач у власності має будинок, де дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачкою, дитиною та її другим чоловіком склались доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини й повноцінному сприйманню життя та оточуючих людей.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на заявлених позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення суду не заперечує.

Відповідач про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, своїх клопотань та заперечень не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Позивач надала свою зроду на заочний розгляд справи.

Голова Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, надіслав до суду заяву про неможливість участі в судових засіданнях, розгляд справи просить здійснювати без участі третьої особи за наявними в матеріалах справи доказами.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 07.09.2020 відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання в приміщенні Вільнянського районного суду Запорізької області.

20.01.2021 до суду надано рішення виконавчого комітету № 18 від 19.01.2021висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.

22.01.2021 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, дослідивши надані докази, суд

встановив

ОСОБА_2 є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, оскільки не проявляє відносно нього батьківської турботи, абсолютно не цікавляться ані здоров`ям, ані подальшою долею дитини. Відповідач ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону).

Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Судом встановлено, ОСОБА_2 є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, оскільки не проявляє відносно нього батьківської турботи, абсолютно не цікавляться ані здоров`ям, ані подальшою долею дитини. Відповідач ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що підтверджується висновком щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вказаного висновку справу було розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Михайлівської сільської ради №01 від 15.01.2021 року. Комісії було надано акт підтвердження депутата Михайлівської сільської ради в/о №01 Арутюнова Михайла Робертовича про те, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації не мешкає. Натомість, за вказаною адресою проживають батьки ОСОБА_2 , які надали інформацію засвідчену в акті обстеження умов проживання родини ОСОБА_2 , що їх син ОСОБА_2 дійсно не приймає участі у вихованні сина і ніколи не приймав, не забезпечував дитину матеріально та не сплачував аліменти, не цікавився і не цікавиться життям та досягненнями сина. У віці семи років дитина не зможе навіть впізнати свого батька. Вищезазначене свідчить лише про те, що ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що підтверджують його батьки.При прийнятті рішення було враховано те, що ухилення від виховання своїх дітей - це свідома та навмисна відсутність турботи, ігнорування потреб дитини, враховуючи вищевикладене та в інтересах дитини, з метою захисту її прав та інтересів, орган опіки та піклування Михайлівської сільської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , стосовно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факти ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, оскільки, як було встановлено не проявляє до сина батьківської турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, абсолютно не цікавляться ані здоров`ям, ані подальшою долею дитини.

Отже, суд вважає, за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати.

Судові витрати у справі понесені та сплачені позивачем і в силу ст. 141 ЦПК України підлягають зарахуванню на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 164, 166, 180-182 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 258-259, 265, 268, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

1.Цивільний позов задовольнити.

2.Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області, протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 13.04.2021.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, Михайлівська сільська рада Вільнянського району Запорізької області , , адреса: Запорізька область, Вільнянський район, село Михайлівка, вулиця Слободчикова, будинок 17.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

13.04.2021