Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/539/20

Провадження № 2/126/62/2021

"03" червня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

зі секретарем Олійник І. В.,

за участі представника позивача адвоката Дудіна Л.В.

предстаника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернулася в суд з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути на її користь за рахунок державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, моральну шкоду в розмірі 1100 000 (один мільйон сто тисяч) грн., а також стягнути судові витрати.

Позов обгрунтовує тим, що згідно витягу з кримінального провадження № 0000901 від 10.11.2016 року, вона звернулася до працівників поліції з заявою про злочин в якій повідомила, що 09.11.2016 року біля 17:00 год., ОСОБА_3 в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області заподіяв мені тілесні ушкодження.

З 10.11.2016 року по даний час досудове розслідування даного кримінального правопорушення здійснювалося Бершадським відділом поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

За три з половиною роки жодній особі по даному кримінальному провадженні не було повідомлено про підозру, хоча позивачка чітко вказала на особу яка завдала їй тілесні ушкоджень та змусила її страждати, терпіти фізичний біль.

На думку позивачки, працівники СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області розслідують вищевказане кримінальне провадження поверхнево та упереджено, покриваючи ОСОБА_3 , навмисно затягуються час, для того, щоб останній уникнув кримінальної відповідальності.

Так, бездіяльністю слідчих СВ Бершадського ВП ГУНП України у Вінницькій області позивачці була завдана моральна шкода, в розмірі 1 100 000 грн., яку вона зазнала у зв`язку з душевними стражданнями, оскільки всі працівники поліції не виконують Закони України та Конституцію, хоча мають дотримуватися законності та зобов`язані діяти в межах та у спосіб передбачений законом, проте на її думку, щодо неї вказане не застосовують.

ОСОБА_2 , багато разів зверталася зі скаргами до Бершадського районного суду Вінницької області на бездіяльність слідчих Бершадського ВП ГУНП України у Вінницькій області, оскільки вони кілька разів закривали дане кримінальне провадження і кожного разу суд скасовував відповідні постанови про закриття та таким чином відновлював кримінальне провадження.

Так, ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 16.03.2017 року у справі № 126/692/17 скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Бершадського ВП ГУНП України у Вінницькій області було задоволено частково та визнано його бездіяльність по вищевказаному кримінальному провадженні та зобов`язано слідчого виконати в повному обсязі процесуальні вказівки Бершадської місцевої прокуратури та виконати всі необхідні слідчі дії для завершення кримінального провадження в розумні строки.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 29.05.2017 року у справі № 126/1443/17 було задоволено скаргу позивачки та знову визнано бездіяльність слідчого Бершадського ВП ГУНП України у Вінницькій області по вищевказаному кримінальному провадженні та зобов`язано його виконати всі необхідні слідчі дії для завершення кримінального провадження в розумні строки.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 26.09.2017 року у справі № 126/1443/17 втретє було задоволено скаргу та знову визнано бездіяльність слідчого Бершадського ВП ГУНП України у Вінницькій області по вищевказаному кримінальному провадженні та зобов`язано його виконати всі необхідні слідчі дії для завершення кримінального провадження в розумні строки.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 13.09.2018 року у справі № 126/1443/17 було задоволено скаргу позивачки на постанову про закриття кримінального провадження та скасовано постанову слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, а матеріали провадження направлено для продовження досудового розслідування.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 28.08.2019 року у справі № 126/1443/17 знову було задоволено скаргу на постанову про закриття кримінального провадження та скасовано постанову слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, а матеріали провадження направлено для продовження досудового розслідування.

По даному кримінальному провадженні на думку позивачки, як потерпілу відкрито вводили в оману, повідомляли недостовірну інформацію, а саме 04.02.2019 року старший слідчий СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області в черговий раз ухвалив постанову про закриття кримінального провадження, а ОСОБА_2 повідомив листом від 05.02.2019 року про те, що на даний час по даному кримінальному провадженні проводяться всі необхідні слідчі дії по результатах яких буде прийняте рішення згідно чинного законодавства, про яке її буде повідомлено.

Вищевказане, змушує позивачку страждати, та призводить до того, що вона як потерпіла відчуває себе у безпорадному стані, морально страждає у зв`язку з повним ігноруванням її прав, а тому вважає що завдана їй моральна шкода підлягає відшкодуванню та становить 1 100 000 грн..

Ухвалою суду від 10.03.2020 року відкрито загальне позовне провадження у праві та призначено підготовче судове засідання. вказаною ухвалою з СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, матеріали кримінального провадження 0000901 витребувано для дослідження в судовому засіданні.

07.04.2021 року, на адресу Бершадського районного суду Вінницької області надійшов відзив представника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, М.П.Довбенка, в якому останній вказав, що головне управління Національної поліції у Вінницькій області не визнає даної позовної заяви, вважає її безпідставною та необгрунтованою, з наступних підстав.

Ухвалами слідчого судді від 16.03.2017, 29.05.2017, 27.09.2017 та 13.09.2018, на які позивач посилався як на підставу власних вимог у даній цивільній справі, реалізовано право потерпілого належно вплинути на хід досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке надано суб`єкту провадження, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно довідки від 02.04.2020 по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000901, ОСОБА_4 , неодноразово не з`являлася на виклики слідчого для участі у процесуальних діях, чим затягувала хід досудового розслідування.

Відповідно положень ч.1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із, знищенням чи пошкодженням її майна;

- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової г шута ції фізичної або юридичної особи.

Проте, позивачем не представлено доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди, існування причинного зв`язку між бездіяльністю щодо невнесення відомостей до ЄРДР та шкодою, не доведено жодними доказами самого факту заподіяння моральної шкоди заявленою бездіяльністю.

ОСОБА_2 , у поданому позові не заявлено про будь які душевні страждання, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім`ї, чи близьких родичів ні під час встановленої бездіяльності відповідача чи надалі, однак саме відповідні душевні страждання законом передбачаються обставинами, у яких полягає моральна шкода.

Будь яких інших підстав, що становлять моральну шкоду, позивачем також не доведено.

Право належно вплинути на діяльність правоохоронного органу щодо реалізації процесуальних прав, як потерпілої у кримінальному провадженні, позивачем реалізовано шляхом звернення до слідчого судді, який ухвалами від 16.03.2017, 29.05.2017, 27.09.2017 та 13.09.2018 встановив порядок реалізації права позивача. У разі порушення прав позивача, він вправі розпочати відповідно нове провадження. Спосіб, наразі обраний позивачем для впливу на таке нове провадження у виді звернення із позовом про відшкодування шкоди є лише власним тлумаченням позивачем законодавства та його особистими припущеннями.

На підставі викладеного, представник головного управління Національної поліції, в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

09.04.2021 року, на адресу Бершадського районного суду Вінницької області від представника Державної казначейської служби України, головного спеціаліста юрисконсульта юридичного відділу головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, ОСОБА_5 , надійшов відзив, в якому останній вказав, що вимоги позовної заяви ОСОБА_2 , Державна казначейська служба України не визнає та вважає їх безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У своїй позовні заяві ОСОБА_2 вказує, що завдана їй моральна шкода

полягає у тому, що вона зазначає душевних страждань внаслідок того, що

кримінальне провадження №0000901 працівниками СВ Бєршадського ВП ГУНП у Вінницькій області розслідують поверхнево та упереджено, покриваючи ОСОБА_3 , навмисно затягується час, для того, щоб останній уникнув кримінальної відповідальності, в зв`язку із чим, приймаючи до уваги ту обставину, що працівники поліції повинні виконувати Закони України та Конституцію, вона втратила відчуття спокою та безпеки життя у власному будинку та можливості захиститись законними методами та особами.

Однак, будь-яких об`єктивних доказів заподіяння ОСОБА_2 моральних страждань та пов`язаних із цим інших негативних наслідків вона не надала. Не зазначені також фактичні обставини, які слід вважати ознаками отриманої моральної шкоди, що підлягають дослідженню судом.

Наведене у позовній заяві позивача, обґрунтування моральної шкоди носить суто декларативний характер та не містить жодного факту, чим підтверджується заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або інших втрат немайнового характеру та в чому він полягає.

Крім того, звертаючись із позовною заявою до суду, ОСОБА_2 стверджує про те, що бездіяльністю працівників національної поліції їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює у 1100000,00 грн.

Однак, вказуючи про завдання їй моральної шкоди у розмірі 1100000,00 грн., позивач не наводить жодного обґрунтування та розрахунку, яким вона керувалася приходячи до висновку, що їй у відшкодування моральної шкоди належить стягнути з Державного бюджету України 1100000,00 грн.

Також, на думку Казначейства, наведене у позовній заяві ОСОБА_2 обґрунтування моральної шкоди носить суто декларативний характер та не містить жодного факту того, що саме бездіяльність працівників національної поліції вплинула на його активну громадську позицію та яким саме чином. Позивач не наводить, яку саме активну громадську позицію він займав, не наведено та не надано жодних доказів у підтвердження того, що позивач почав почувати себе у безпорадному стані, залишеною на призволяще, і який має причинно-наслідковий зв`язок бездіяльність посадової особи із даним твердженням Позивача.

Позивачем не вказано, яким саме чином він витрачав свій особистий час та кошти на пошуки справедливості та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи вищевикладене, просить в задоволенні позову відмовити.

19.05.2021 року, на адресу Бершадського районного суду Вінницької області від адвоката Дудіна Л.В., якому було доручено представляти інтереси ОСОБА_2 в суді, надійшла відповідь на відзив Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, в якій останній вказав, що на час досудового розслідування, ОСОБА_2 , було більше 80 років, тобто вона є особою похилого віку, з поганим здоров`ям та як потерпіла повідомила все про, що їй було відомо, а участь у інших процесуальних діях не є її обов`язком.

Також представник вказує, що позивач ОСОБА_2 , в поданій позовній заяві чітко вказала, що її по кримінальному провадженню як потерпілу відкрито вводили в оману, повідомляли недостовірну інформацію, а саме 04.02.2019 року, старший слідчий СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, в черговий раз ухвалив постанову про закриття кримінального провадження, а її повідомив листом від 05.02.2019 року про те, що на даний час по даному кримінальному провадженні проводяться всі необхідні слідчі дії, по результатах яких буде прийняте рішення, згідно чинного законодавства, про яке її буде повідомлено.

Крім того, 19.05.2021 року, представником позивача, адвокатом Дудіним Л.В., було направлено на адресу суду і відповідь на відзив представника Державної казначейської служби України, в якому вказав, що не погоджується з викладеними у відзиві твердженнями, та посилаючись на викладені в позові обставини, просив задовольнити його.

В судовому засіданні представник позивачки, адвокат Дудін Л.В, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, просив в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з"явились, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини гарантує кожній особі право на справедливий суд.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, судом встановлено, що згідно витягу з 10.11.2016 року, на підставі заяви, ОСОБА_2 , до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачено ч.1 ст. 125 КК України. В поданій заяві, ОСОБА_2 , вказала, що 09.11.2016 року, ОСОБА_3 , в с.Війтівка, Бершадського району Вінницької області, заподіяв їй тілесні ушкодження.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №0000901, вбачається, що постановою начальника СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_6 , від 10.11.2016 року, було доручено проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження старшому слідчому Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, Мельнику ОД..

В подальшому, постановою начальника СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_6 , від 06.02.2017 року, старшого слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, Мельника О.Д., відсторонено від проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000901 від 10.11.2016 року та доручено проведення досудового розслідування ОСОБА_7 ..

З долучених до позовної заяви копій ухвал слідчого судді вбачається, що неодноразово скарги позивачки ОСОБА_2 , на бездіяльність слідчого, було задоволено.

Так, ухвалою слідчого судді від 16.03.2017 року було частково задоволено скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області та визнано бездіяльність слідчого, а також зобов`язано виконати в повному обсязі процесуальні вказівки Бершадської місцевої прокуратури та виконати всі необхідні слідчі дії для завершення кримінального провадження в розумні строки.

Ухвалою слідчого судді від 29.05.2017 року було частково задоволено скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області та визнано бездіяльність слідчого, а також зобов`язано виконати в повному обсязі процесуальні вказівки Бершадської місцевої прокуратури та виконати всі необхідні слідчі дії для завершення кримінального провадження в розумні строки.

Ухвалою слідчого судді від 26.09.2017 року було частково задоволено скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області та визнано бездіяльність слідчого, а також зобов`язано виконати в повному обсязі процесуальні вказівки Бершадської місцевої прокуратури та виконати всі необхідні слідчі дії для завершення кримінального провадження в розумні строки.

Ухвалою слідчого судді від 13.09.2018 року було задоволено скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Побережного Б.В. від 18.06.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000901 від 10.11.2016 року та скасовано вказану постанову.

Ухвалою слідчого судді від 29.08.2019 року було задоволено скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Побережного Б.В. від 04.02.2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000901 від 10.11.2016 року та скасовано вказану постанову.

Крім того, в якості доказу, до матеріалів позовної заяви, долучено лист від 05.02.2019 року, в якому слідчим було вказано, що по кримінальному провадженню проводяться всі необхідні слідчі дії, по результатах яких буде прийнято рішення, згідно чинного законодавства, про яке позивачку буде повідомлено, що на думку позиваки свідчить про те, що слідчий вводить її в оману, з урахуванням того, що постановою від 04.02.2019 року кримінальне провадження було закрито.

Інших доказів позивачкою та її представником в обгрунтування позовних вимог суду не було надано.

Ч.1 ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами виник спір з приводу стягнення моральної шкоди, у зв`язку з бездіяльністю посадових та службових осіб ГУНП у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка посилається на те, що через тривале та неефективне досудове розслідування слідчим, а саме невиконанням відповідачем своїх прямих службових обов`язків їй завдана моральна шкода, яка полягає у стурбованості і постійній тривозі, душевних стражданнях, так як кримінальне провадження слідчими розслідувалося поверхнево та неупереджено.

Положеннями ст. 56 КУ визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (даліПостанови) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

У пункті 5 Постанови, судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи наведене, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, оскільки необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі № 757/54465/17-ц (провадження № 61-35434св18), від 03 грудня 2019 року у справі № 686/12334/18 (провадження № 61-12965св19), від 21 грудня 2019 року у справі № 454/709/16-ц (провадження № 61-2706св19) та від 16 січня 2020 року у справі № 754/2512/18 (провадження № 61-13485св19).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені частиною першоюстатті 1176 ЦК України.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких визначений частиною першоюстатті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Наданим позивачем судовими рішеннями, а саме ухвалами слідчого судді від 16.03.2017, 29.05.2017, 27.09.2017 та 13.09.2018 було неодноразово визнано бездіяльність слідчого а також скасовано постану про закриття кримінального провадження, при цьому судових рішень, якими визнано дії чи бездіяльність посадових та службових осіб ГУНП у Вінницькій області незаконними, або вироку суду, яким встановлена вина за умисне невиконання судових рішень, позивачем не надано.

За відсутності підстав для застосування частини першоїстатті 1176 ЦК Українив інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, його посадовими та службовими особами (статті1173, 1174 цього Кодексу).

Оскільки у даній справі з`ясовано, що підставою для відшкодування шкоди зазначено незаконну, на думку позивача, бездіяльність слідчого щодо неналежного проведення досудового розслідування, то відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17.

Згідно ст. 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не доведено факт заподіяння моральної шкоди, що призвело до порушення звичного ритму її життя внаслідок порушення норм Конституції України, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та наслідками, зазначеними у позовній заяві, тоді як згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідність звернення до суду щодо дій органів досудового розслідування не є безумовною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди, а позивачем не доведено моральних страждань внаслідок бездіяльності відповідачів при розслідуванні кримінального провадження. Зокрема, ОСОБА_2 не надала достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння їй працівниками органу досудового розслідування моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Також, позивачем не зазначено, з яких саме міркувань вона виходила, визначаючи відшкодування моральної шкоди в розмірі 1100 000 грн, та якими належними, допустимими та достовірними доказами це підтверджується.

Відтак, правові підстави для застосування норм статей 1173, 1174, 1176 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні.

Крім того, ухвали слідчих суддів Бершадського районного суду Вінницької області та лист повідомлення не є безумовними доказами неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, у розумінні статті 1176 ЦК України, як це помилково вважає ОСОБА_2 , акцентуючи свої доводи на власному визначенні змісту частини 6 статті 1176 ЦК України та не має преюдиціального значення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та не надала належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт завдання їй моральної шкоди діями відповідача, а відтак і її розмір, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Щодо вимоги про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, в розмірі 1100 000 грн, то в разі заподіяння такої шкоди, обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Таку ж позицію висловив Верховний Суд в постанові від 16.05.2018 р. у справі №454/32/16-ц.

Згідно ст. 170 ч. 1 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Доказів існування правовідносин між позивачем і відповідачем Державною казначейською службою України, під час яких спричинено позивачу відповідачем Державною казначейською службою України моральної шкоди, суду не надано.

Тобто, належним відповідачем у справі замість Державної казначейської служби України має бути Держава.

В постанові Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі №752/19715/14-ц зазначено, що позивач визначає відповідача у справі самостійно. Суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача, не надано доказів спричинення моральної шкоди відповідачами позивачу як фізичній особі, в чому полягають його душевні страждання як фізичної особи, не надано доказів визнання протиправною бездіяльність відповідачів, якою позивачу спричинено моральну шкоду, тому в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1100 000 грн потрібно відмовити.

Керуючись ст. 56 Конституції України, ст. ст. 23, 170, 1167, 1174 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.ст. 13, 77-79, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Додатково роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач 1: Державна казначейська служба України, 01601, вул. Бастіонна, 6, м.Київ, ;

Відповідач 2: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, 21050, вул. Театральна, 10, м. Вінниця, Вінницька область, .

Повний текст рішення складено та підписано суддею 11.06.2021 року.

Суддя Р. В. Хмель