ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року

м. Харків

Справа № 641/5526/19

Провадження № 22-ц/818/3093/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

секретаря Каучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року, (суддя Чайка І.В.),-

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . З відповідачем у справі позивач перебував у фактично шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. Сторони мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В спірній квартирі зареєстровані сторони у справі та їх діти. У травні 2016 року сторони припинили ведення спільного господарства та сумісне проживання, після чого відповідач добровільно покинула місце своєї реєстрації та проживання та з цього часу не мешкає в спірній квартирі, оплату за комунальні послуги не здійснює та житлом не цікавиться. Будь-яких перешкод у користуванні відповідачем житловим приміщенням, позивач не чинив. Посилаючись на вказані обставини, позивач вважає , що відповідач без поважних причин не мешкає в спірній квартирі більш трьох років, у зв`язку з чим є такою що втратила право користування житловим приміщенням.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 1 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені.

Ухвалою цього ж суду від 10 грудня 2019 року заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.10.1 жовтня 2019 року було скасовано.

23 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова із зустрічним позововом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення.

Зустрічний позов мотивований тим., що сторони. проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за період спільного проживання у них народилось двоє дітей. У спірній квартирі ОСОБА_2 проживала з 2005 року. Сумісне життя не склалось та сторони розірвали стосунки, але позивач продовжувала проживати у спірній квартирі, в якій знаходились її меблі та речі, але відповідач постійно виганяв її з квартири та забирав ключі. Відповідач вигнав позивача з квартири останній раз на початку червня 2019 року та став чинити перешкоди у користуванні квартирою, не впускає її до квартири, не віддав частину майна та її особисті речі.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн 40 коп. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано обгрунтованістю позовних вимог ОСОБА_1 та недоведеністю позовних вимог ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольнити позов ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що ОСОБА_1 зареєстрував ОСОБА_2 в квартирі і ОСОБА_2 користувалась житловим приміщенням як член сім`ї власника. Встановити факт сумісного проживання з відповідачем однією сім`єю з 2005 року по березень 2016 року позивачу за зустрічним позовом необхідно з метою визнання за нею права користування спірним приміщенням як колишнього члена сім і власника. Доказами того, що ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджується народженням двох дітей, реєстрацією в квартирі, поясненнями свідків й не заперечувалось ОСОБА_1 . Предметом позову є визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України. ОСОБА_1 не порушував питання про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном відповідно до cт.391 ЦК України. Тимчасова відсутність ОСОБА_2 у квартирі була зумовлена неналежною поведінкою відповідача, який чинив перепони в користуванні житлом, не впускав до квартири, не віддавав майно ОСОБА_2 . Спірна квартира була придбана в кредит ОСОБА_1 з першою дружиною, проте за час спільного проживання сторони декілька років виплачували цей кредит за квартиру .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відзив мотивований тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не спростовує фактичних обставин, що були встановлені під час розгляду справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності від 10.04.2001 року квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 18.06.2019 року у спірній квартирі зареєстровані в тому числі позивач та відповідач.

Судом першої інстанції допитано свідків, які пояснили, що ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з 2016 року.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц (провадження № 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, (провадження № 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц (провадження № 61-17372св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

При розгляді справи по суті необхідно звернути увагу на баланс інтересів сторін спору.

Такого висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 14-64цс20.

Доказів того, що ОСОБА_2 намагалась вселитися в квартиру, але ОСОБА_1 чинив їй перешкоди матеріали справи не містять.

Також не надано ОСОБА_2 й доказів поважності її непроживання у спірній квартирі понад один рік.

Із зустрічним позовом ОСОБА_2 звернулась до суду за захистом своїх прав вже після подачі позову ОСОБА_1 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі з 2016 року, яка є власністю позивача з 2001 року, і нею не надано доказів поважності такого непроживання, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування цим жилим приміщенням.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зустрічний позов ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , що ОСОБА_1 зареєстрував ОСОБА_2 в квартирі і ОСОБА_2 користувалась житловим приміщенням як член сім`ї власника не заслуговують на увагу, оскільки на час подання позову ОСОБА_2 вже не була членом сім`ї ОСОБА_1 , а власник має право вимагати усунення порушень свого права власності у будь-який час, і вказані обставини не спростовують наявність правових підстав для визнання її такою, що втратила право користування цим жилим приміщенням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.374, ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на те, що рішення постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

повний текст постанови

складено 4 червня 2021 року