ПОСТАНОВА

Іменем України

25 травня 2021 року м. Кропивницький

справа № 941/1412/19

провадження № 22-ц/4809/292/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Голованя А.М., Мурашка С.І.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області у складі судді Шаєнко Ю.В. від 26 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Петрівського району про зміну формулювання причини звільнення та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 21 лютого 2017 року вона була прийнята на підставі наказу № 29-к від 20.02.2017 на 0,75 ставки сестри медичної без категорії відділення денного перебування територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Петрівського району Петрівської районної державної адміністрації.

Вказала, що 15 червня 2017 року на підставі наказу № 64 к від 15.06.2017 їй було встановлена 1.0 ціла вставка сестри медичної. 02 липня 2018 року вона була переведена на посаду сестри медичної з лікувальної фізкультури відділення денного перебування тер центрую

У період з 03 по 27 червня 2019 року вона перебувала у щорічній основній відпустці та з урахуванням того, що 28-30 червня 2019 року були вихідними днями, мала приступити до роботи з 01 липня 2019 року. Однак, у період відпустки їй вдалося оформити документи, необхідні для переїзду на проживання за кордоном, тому було необхідно якнайшвидше туди з`явитись. 01 липня 2019 року вона подала на ім`я директора територіального центру заяву про звільнення з посади за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України), яка була зареєстрована відповідачем за вхідним номером 10/01-16.

Наприкінці вересня 2019 їй було вручено наказ від 01 липня 2019 року про її звільнення за п.4 ст. 40 КЗпП за прогул без поважних причин та трудова книжка з відповідним записом.

Також зазначила, що її звільнення було погоджено зборами профспілкового комітету, про проведення яких вона не була повідомлена та участі у них не брала.

Вважає, що дії відповідача щодо звільнення її за п.4 ст.40 КЗпП незаконними та такими, що вплинули на її репутацію, виставивши її перед потенційними роботодавцями як ненадійного та недисциплінованого працівника, схильного до порушення трудової дисципліни, чим фактично позбавив її можливості працевлаштуватися та отримувати законний заробіток, необхідний їй як джерело до існування.

Посилаючись на ці обставини, позивач просила змінити причини її звільнення та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 21.07.2017 року по 01.07.2019 року працювала в Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Петрівського району Кіровоградської області, що підтверджується копією трудової книжки позивача / а. с.10/.

01.07.2019 ОСОБА_1 було написано заяву на ім`я директора Територіального центру Лук`янової І.О. про звільнення її з посади сестри медичної з лікувальної фізкультури за власним бажанням /а.с. 11/.

Згідно наказу № 71-к від 01.07.2019 року ОСОБА_1 була звільнена з посади медичної сестри з лікувальної фізкультури відділення денного перебування за згодою профспілкового комітету за прогул без поважних причин, що підтверджується копією наказу /а. с.18/.

Відповідно до п. 4.1 Посадової інструкції сестри медичної з лікувальної фізкультури затвердженої директором територіального центру Лук`яновою І.О. 27.06.2018 року, з якою 02.07. 2018 року була ознайомлена ОСОБА_1 під розпис, сестра медична з лікувальної фізкультури несе відповідальність за виконання покладених на відділення завдань та своїх обов`язків, за трудову та виконавчу дисципліну, правила внутрішнього розпорядку дня, є матеріально - відповідальною особою, що підтверджується копією посадової інструкції /а. с. 44 47/.

Згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Петрівського району, затверджених наказом директора від 28.12.2017 року № 92-о, в територіальному центрі встановлено п`ятиденний робочий тиждень з восьмигодинним робочим днем (п. 3.1 ).

Відповідно до п. 3.8 та 3.9 вказаних Правил, працівники мають право на щорічну відпустку, відповідно до графіку відпусток. Щорічні відпустки можуть бути перенесені на інший час. За п. 4.1 Правил, працівник зобов`язаний своєчасно, до початку роботи, прибути на робоче місце та приготуватися до виконання трудових обов`язків; починати роботу відповідно до діючого режиму робочого дня; бути на робочому місці від часу початку роботи до часу закінчення роботи, за винятком встановлених перерв. Згідно п. 5 .1 Правил, роботодавець зобов`язаний контролювати дотримання працівниками трудової дисципліни. Роботодавець також має право вимагати від працівника дотримання положень даних правил, посадових інструкцій, умов трудового та колективного договорів, вживати необхідних заходів щодо притягнення порушників трудової дисципліни до відповідальності (п. 5.2 Правил). Відповідно до п. 7 .1 та 7 .2 Правил, за порушення трудової дисципліни може бути застосовано один із таких заходів стягнення: догана; звільнення. Звільнення як дисциплінарне стягнення може бути застосоване, в тому числі за прогул / а. с. 49 52/.

25.01.2018 ОСОБА_1 була ознайомлена із Правилами внутрішнього трудового розпорядку Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Петрівського району під розпис, що підтверджується копією списку працівників, ознайомлених з правилами трудового розпорядку /а. с. 53/.

Згідно наказу № 41-В від 13 травня 2019 року ОСОБА_1 у період з 03 червня по 27 червня 2019 року включно перебувала у щорічній основній відпустці /а.с.58/.

Так як 28, 29 та 30 червня 2019 року були вихідними днями, то першим робочим днем після відпустки для позивача мало бути 01.07.2019 року.

Згідно копії доповідної записки завідувача відділенням денного перебування ОСОБА_2 , ОСОБА_1 01.07.2019 не вийшла на роботу та не попередила її завчасно про можливу відсутність /а. с. 12/. Внаслідок чого, працівниками Територіального центру було складено акт №1 від 01.07.2019 року про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці понад 3 години /а.с. 13/.

На підставі наказу № 35-С від 01 липня 2019 року було проведено службове розслідування за фактом відсутності на робочому місці сестри медичної з лікувальної фізкультури ОСОБА_3 , та складено акт № 2 про результати його проведення, яким встановлено за позивач перебувала за межами України, заяву написану від її імені про звільнення за власним бажанням принесла громадянка ОСОБА_4 /а. с. 13-16/.

Факт відсутності на робочому місці позивача 01.07.2019 року також підтверджується роздруківкою її листування з директором територіального центру та відміткою у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, що належний позивачу, про перебування її за кордоном з 24.06.2019 року по 20.09.2019 року /а. с. 9, 20-22/.

За поданням директора Територіального центру Лукянової І., профспілковим комітетом первинної профспілкової організації територіального центру надано згоду на звільнення ОСОБА_1 , сестри медичної з лікувальної фізкультури відділення денного перебування, з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП (у зв`язку з прогулом без поважних причин) /а.с. 63,64/.

Згідно п 4. ч. 1ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 роз`яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

За змістом ст. 40 КЗпП України, підставами для звільнення працівника, зокрема на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, є його винні дії, вчинення яких передувало видачі наказу про припинення трудового договору.

Відповідно до приписів ст. 147 КЗпП України, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення застосовується власником до працівника за порушення трудової дисципліни.

Враховуючи те, що відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 01 липня 2019 року підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а також даний факт не заперечується позивачем, тому відсутні підстави вважати, що звільнення позивача за п.4 ст. 40 КЗпП України, відбулося з порушенням вимог трудового законодавства.

Разом з тим, апеляційний суд відхиляє доводи позивача про те, що вона повинна була бути звільнена звільнення за власним бажанням у зв`язку з виїздом за межі України, з огляду на таке.

Так, ч. 1 ст. 38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Отже, виходячи з вищезазначених норм закону, працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно.

Для розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника необхідна наявність домовленості сторін про строк звільнення. Якщо працівник у своїй заяві не вказав причин, що свідчить про неможливість продовження роботи, звільнення не може відбутися раніше настання двотижневого строку, наданого працівникові для письмового попередження власника або уповноваженого ним органу. Таке положення зумовлене тим, що після закінчення зазначеного строку працівник може залишитися на роботі й не вимагати розірвання трудового договору.

Працівник також має право відкликати заяву про звільнення до настання двотижневого строку, зафіксувавши факт подання такої заяви власником або уповноваженим ним органом, наприклад, вислати поштою або передати за допомогою інших засобів зв`язку.

Вказаний двотижневий строк може бути скорочено, якщо заяву працівника про звільнення з роботи зумовлено неможливістю продовжувати роботу з поважних причин, у тому числі в разі переїзду на нове місце проживання.

У цьому випадку власник або уповноважений ним орган зобов`язаний розірвати трудові відносини сторін у строк, зазначений працівником у заяві про звільнення, та видати наказ, у якому причини і дата звільнення мають бути чітко сформульовані. В свою чергу, працівник може відкликати заяву про звільнення до закінчення вказаного у ній терміну розірвання трудового договору.

Як убачається зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви про звільнення за власним бажанням від 01 липня 2019 року, причини та дата звільнення нею не зазначені.

За наведених обставин у роботодавця не було законних підстав для звільнення позивача за власним бажанням до закінчення двотижневого строку з дня попередження про звільнення, передбаченого ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.06.2021

Судді:

О.А.Письменний А.М. Головань С.І. Мурашко