Провадження № 2/554/608/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді Гольник Л.В.,

за участю секретаря Плаксюк І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління майном комунальної власності міста, третя особа комунальне підприємство «Житлово експлуатаційна дільниця №2», про встановлення факту проживання на правових підставах та визнання права користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 проживають в кімнаті № НОМЕР_1 в гуртожитку по АДРЕСА_1 на праві користування житлом, що підтверджується наявними документами. У позові вказують, що мають на меті приватизувати вказану кімнату.

Кімната № НОМЕР_1 була надана позивачу ОСОБА_1 на підставі розпорядження №9 від 28.09.1989 року, оскільки остання працювала на Полтавському електромеханічному заводу «Електромотор».

У кімнаті № НОМЕР_1 даного гуртожитку ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрована з 28.09.1989 року, син позивача ОСОБА_2 з 26.01.1992 року. Проте, згідно відмітки в паспортах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було здійснено реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , але з невідомих причин не було вказано кімнати, в якій вони проживають. З метою покращення житлових умов, позивачами було переплановано кімнату. Позивачі мають намір реалізувати своє право на приватизацію кімнати у гуртожитку, оскільки більше 25 років зареєстровані в ній і фактично проживають. Відсутність документального підтвердження факту проживання на законних підставах та реєстрації у конкретній кімнаті гуртожитку є перешкодою для реалізації законних прав позивачів.

11.12.2020 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представником відповідача Управлінням майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської ради 28.12.2020 року надано відзив, у якому зазначено, що право на приватизацію це закріплене, визнане та гарантоване чинним законодавством України право громадян. Однак, для його реалізації особа має подати до уповноваженого органу всі необхідні документи, які в тому числі, підтверджують її право користування житловим приміщенням на правових підставах та факт проживання в гуртожитку протягом тривалого часу (більше 5 років). Відповідач у вирішенні даної справи покладається на розсуд суду .

Третя особа комунальне підприємство «Житлово експлуатаційна дільниця №2», пояснень по суті справи не надавали.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Державне підприємство Полтавський електромеханічний завод «Електромотор» було перетворено в Відкрите акціонерне товариство відповідно до Закону України «Про приватизацію державних підприємств», згідно Наказу Фонду державного майна України №30-АТ від 11.05.1994 року та перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Електромотор» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.09.2008 року, та згідно протоколу загальних зборів акціонерів ПАТ «Електромотор» №34 від 28.11.2017 року, останнє було перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Електромотор».

01.11.1998 року ВАТ «Електромотор» передав на баланс Дочірнього підприємства «Електромотор-побут» ВАТ «Електромотор» гуртожиток в м. Полтаві, по вул. Київське Шосе 58 (нинішня назва вул. шосе Київське).

Згідно рішення двадцять першої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 19.02.2019 року даний гуртожиток по АДРЕСА_1 було прийнято у комунальну власність територіальної громади міста Полтави.

Згідно рішення позачергової двадцять п`ятої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 12.07.2019 року надано дозвіл мешканцям гуртожитку на приватизацію кімнат в гуртожитку по АДРЕСА_1 .

Наданим правом на приватизацію займаної кімнати та згідно з вимогами ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність та за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше п`яти років).

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини право на повагу до свого житла охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч.1 ст.12, ч.1 ст.13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, але у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст.16 ЦК України).

Згідно з положеннями ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Судом встановлено, що кімната №607 була надана позивачу ОСОБА_1 на підставі розпорядження №9 від 28.09.1989 року, оскільки остання працювала на Полтавському електромеханічному заводу «Електромотор» штамповщицею, що підтверджується копією розпорядження.

Відповідно до довідки від 29.10.2020 року за №466 про склад сім`ї, виданої КП «ЖЕО №2», за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_1 з 28.09.1989 року, ОСОБА_2 з дати народження з 21.06.2014 року.

Довідкою ПрАТ «Електромотор» від 11.06.2018 року за № 07/727 щодо надання дублікату ордеру, який був підставою для вселення ОСОБА_1 в кімнату АДРЕСА_3 , від 28.09.1989 року, було повідомлено позивача ОСОБА_1 про неможливість видати дублікат ордеру у зв`язку з тим, що ордер видано Полтавським електромеханічним заводом «Електромотор», а книги обліку таких ордерів у зв`язку з реорганізацією підприємства у правонаступника ПрАТ «Електромотор» в архівах не збереглися.

Відповідно до технічного паспорту позивачі використовують для проживання кімнату АДРЕСА_3 ), яка складається з коридору (1) площею 2,3 кв. м, санвузолу (2) площею 3,8 кв.м, кімнати (3) площею 11,3 кв.м, кімнати (4) площею 17,0 кв. м.

Отже, ОСОБА_1 з 28.09.1989 року, ОСОБА_2 з 26.01.1992 року постійно проживають в кімнаті № НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1 на праві користування житлом, що підтверджується наявними документами.

Пунктом 5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з п. п. 5, 6 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських ради належить ведення обліку відповідно до закону, житлового фонду, здійснення контролю за його використанням.

Статтею 127 ЖК України визначено поняття гуртожиток, якою передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватися гуртожитки. Для гуртожитків надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Відповідно до положень Глави 4 ЖК України єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку (ст. 129 ЖК, п. 10 Розділу II Примірного положення про гуртожитки).

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

На осіб, які вселяються у гуртожиток, поширюється процедура реєстрації місця проживання відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Доказами того, що позивачі правомірно і тривалий час проживають в гуртожитку та користуються визначеною кімнатою АДРЕСА_3 (гуртожиток) є технічний паспорт на кімнату в гуртожитку.

Позивачі в порядку та на умовах, передбачених нормами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зареєстрували своє постійне місце проживання в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 ), гуртожиток.

Але станом на теперішній час у позивачів виникають труднощі в реалізації їх житлових прав на вказану кімнату в гуртожитку, пов`язані із встановленням факту проживання на правових підставах та визнанням за ними права користування вказаним жилим приміщенням в гуртожитку на законних підставах, та щодо можливої приватизації житла у подальшому.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 16 ЦК України визначає, що одним з можливих способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Отже, на підставі оцінки встановлених фактичних обставин та аналізу наведених норм матеріального права суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги про встановлення факту проживання на правових підставах та визнання за позивачами права користування жилим приміщенням в гуртожитку на законних підставах.

Без встановлення факту проживання на правових підставах та визнання права користування жилим приміщенням на законних підставах позивачі не зможуть реалізувати право на приватизацію житла.

Виходячи з принципів верховенства права, змагальності сторін, а також всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.47 Конституції України, ст. ст.15,16 ЦК України, ст. ст. 2, 10,11,12, 13, 76-81,89, 229, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління майном комунальної власності міста, третя особа комунальне підприємство «Житлово експлуатаційна дільниця №2», про встановлення факту проживання на правових підставах та визнання права користування жилим приміщенням задовольнити.

Встановити факт проживання на правових підставах у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , яка складається з коридору (1) площею 2,3 кв. м, санвузолу (2) площею 3,8 кв.м, кімнати (3) площею 11,3 кв.м, кімнати (4) площею 17,0 кв. м. ОСОБА_1 з 28.09.1989 року, ОСОБА_2 з 26.01.1992 року.

Визнати право користування у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , яка складається з коридору (1) площею 2,3 кв. м, санвузолу (2) площею 3,8 кв.м, кімнати (3) площею 11,3 кв.м, кімнати (4) площею 17,0 кв. м. ОСОБА_1 з 28.09.1989 року, ОСОБА_2 з 26.01.1992 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управління майном комунальної власності міста, , місцезнаходження: 36000, м. Полтава, вул. Соборності, 36.

Третя особа: «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради, , місцезнаходження: м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 30.

Суддя Л.В.Гольник