№336/7750/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С.,

за участю: секретаря судового засідання Мойсєєвої Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа ОСОБА_4 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, відповідно до якої просить суд встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 83 років помер ОСОБА_5 , про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області складено актовий запис №7629 від ІНФОРМАЦІЯ_1 та видано свідоцтво про смерть. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді двокімнатної квартири загальною площею 49,81 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу №3061.К від 02.04.1996 року, посвідченого Запорізькою регіональною біржею нерухомості, зареєстрованого в ОП ЗМБТІ №36482 від 09.04.1996 року, на підставі якого до технічного паспорту на вказану квартиру внесено зміни щодо власника квартири.

Часом відкриття спадщини є ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто день смерті ОСОБА_5 . На час смерті ОСОБА_5 спадкоємцями першої черги були позивач та третя особа ОСОБА_4 ОСОБА_4 не прийняв спадщину, оскільки він не подавав заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, а також він взагалі не проживав із ОСОБА_5 на час відкриття спадщини.

Позивач зазначила, ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Шевченківським районним бюро РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис №4229 та свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом РАЦС міськвиконком м. Запоріжжя 27.10.1984 року, актовий запис №2383 та є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦКУ вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно безперервно проживала разом із батьком за місцем відкриття спадщини, в т.ч. і на час відкриття спадщини, на її ім`я спадкодавець залишив заповіт, а протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦКУ, вона не заявила про відмову від спадщини.

Вказала, що ОСОБА_3 з 2016 по ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювала догляд за своїм батьком ОСОБА_5 та проживала разом із ним без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою, виданою 15.10.2020 року головою правління ОСББ «Чарівна 121» Богдан О.В . За життя батько ОСОБА_5 залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом П`ятої запорізької державної нотаріальної контори Куріпко В.О. 26.06.2007 року, зареєстрований в реєстрі за №2/1024. За змістом заповіту ОСОБА_5 належну йому квартиру АДРЕСА_1 заповідає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Позивач зазначила, що ОСОБА_3 особисто подала приватному нотаріусу ЗМНО Масловець Л.С. заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі якої було заведено спадкову справу №117/2020. Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Масловець Л.С. від 30.10.2020 року ОСОБА_3 було відмовлено у відкритті спадщини за заповітом з тієї підстави, що на день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована окремо від спадкодавця.

Крім того, вказує, що ОСОБА_3 завжди допомагала та відвідувала свого батька ОСОБА_5 , а з часом стан здоров`я батька почав погіршуватись, тому позивачка вирішила проживати разом із батьком та здійснювати за ним догляд. А також з 2016 року ОСОБА_3 зі своїм чоловіком ОСОБА_7 не проживала разом через погіршення стосунків, а рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 336/1793/17 шлюб між ними було розірвано, тому вона безперервно з 2016 року проживала зі своїм батьком за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачка звертає увагу, що саме вона сплачувала за комунальні послуги у спірній квартирі, а оскільки особові рахунки після смерті батька так і не були переоформлені, то оплата здійснювалась все ще від імені ОСОБА_5 .

Позивач не змінювала місце реєстрації, оскільки за адресою: АДРЕСА_4 їй на праві власності належала частина квартири, яку вона подарувала своїй дочці ОСОБА_8 , що підтверджується договором дарування від 03.01.2020, посвідченого ПН ЗМНО Горбашко М.В., зареєстрованого в реєстрі за №1.

Похованням батька ОСОБА_5 займалась позивачка, що підтверджується свідоцтвом про поховання № НОМЕР_1 , виданим начальником СКП «Запорізька ритуальна служба» ОСОБА_3 , за змістом якого ОСОБА_5 поховано на кладовищі Леваневське 01.12.2018 року, про що в книзі реєстрації поховань зроблено запис №2

Враховуюче вищевикладене, оскільки ОСОБА_5 за життя залишив заповіт від 26.06.2007 року, яким заповідав позивачу свою квартиру АДРЕСА_1 , позивач, як особа, яка проживала зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, прийняла спадщину після його смерті та успадкувала вищевказану квартиру в порядку спадкування за заповітом, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, тому як протягом строку , встановленою ст. 1270 ЦКУ, вона не заявила відмови від спадщини, але оформити спадкові права не має можливості.

Ухвалою суду від 18.12.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 01.02.2021 року справу підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні вказала, що не має заперечень проти позовної заяви, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Третя особи, ОСОБА_4 в судове засіданні не з`явився, 28.01.2021 подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, допитавши свідків, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

26.06.2007 року ОСОБА_5 склав заповіт, що посвідчений державним нотаріусом П`ятої запорізької державної нотаріальної контори Куріпко В.О., яким ОСОБА_5 заповів, належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_1 своїй дочці ОСОБА_3 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за №2-1024 від 26.06.2007 року.

Відповідна квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5 на праві приватної власності, відповідно до договору купівлі-продажу №3061.К від 02.04.1996 року.

Відповідно до копії технічного паспорта на квартиру складеного 19.02.1996 року ОСОБА_5 належить на праві приватної власності квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09.10.2020 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С. заведено спадкову справу №117/2020, після смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Масловець Л.С. від 30.10.2020 №547/02-31 відмовлено ОСОБА_10 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 ..

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 01.04.1965 Шевченківським районним бюро РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис №429, ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_5 . Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 , виданого 27.10.1984 відділом РАЦС держвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис №2383, ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_7 , після укладення шлюбу отримала прізвище « ОСОБА_3 ».

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 , виданого 15.04.1970 бюро записів РАЦС, актовий запис №691, ОСОБА_4 є сином ОСОБА_5 . В матеріалах спадкової справи не міститься заяв ОСОБА_4 про прийняття спадщини.

На час смерті ОСОБА_5 позивач була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується копією паспорта.

Згідно з витягом із реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 , знято з реєстрації у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина після померлого ОСОБА_5 ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оскільки вона була зареєстрована за іншою адресою, ніж спадкодавець, чим порушила встановлений ст. 1269 ЦК України строк звернення із відповідною заявою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі прав та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 03.03.2004за № 20/5, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те ,що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини ;реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, саме факт постійного проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Крім того, суд вважає належним та допустимим доказом, що підтверджує спільне проживання позивача з спадкодавцем довідку, видану 15.10.2020 головою правління ОСББ «Чарівна 121» Богдан О.В., згідно з якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2016 по ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала разом зі своїм батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України встановлено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином, який дійсний за умови додержання встановленої законом форми та змісту. Отже, на заповіт як односторонній правочин розповсюджуються загальні норми цивільного законодавства стосовно підстав та наслідків визнання недійсності правочинів.

Відповідно до статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання; має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, його підписує інша особа, що засвідчується у відповідному порядку із зазначенням причин, за яких текст заповіту не міг підписати заповідач власноруч; має бути посвідчений нотаріусом або уповноваженою на це посадовою, службовою особою визначеною статтями 1251-1252 ЦК України.

Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Отже єдиним спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є позивач ОСОБА_3 , яка доглядала ОСОБА_5 , піклувалася про його здоров`я. Саме ОСОБА_3 зазначена у заповіті у якості спадкоємця, заповіт недійсним не визнаний, позивач не відмовлялась від прийняття спадщини.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України).

Таким чином з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, проаналізувавши правові норми, що регулюють встановлені судом правовідносини, враховуючи наявність заповіту відносно спадщини, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа ОСОБА_4 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ;

Відповідач - Територіальна громада в особі Запорізької міської ради, , місце знаходження: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 205;

Третя особа - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складено впродовж трьох днів.

Повний текст рішення складений 15 лютого 2021 року.

Суддя Є.С. Боєв

12.02.21