РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання Андрєєвої О.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

ОСОБА_1 в травні 2019 року звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з даним позовом, посилаючись на те, що 20.06.2011 року позивач дала відповідачу грошові кошти у розмірі 1 000,00 дол. США, що на день подання позову до суду становить 26 713,90 грн. для оформлення документів для продажу земельної ділянки у садовому товаристві «Черемуха», Ровівської сільської ради Київської області, що належить на праві власності ОСОБА_5 . Свої зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконала. Позивач звернулась до відповідача з претензією повідомити про отримання документів або повернути 1 000,00 дол. США, однак претензія залишилась без відповіді та задоволення. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь основну суму завдатку у розмірі 26 713,90 грн., а також додаткову суму завдатку у розмірі 26 713,90 грн.

16.07.2020 року позивач надала суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначає, що вона уточнює свої вимоги в частині валюти, в якій має бути повернута заборгованість і визначає іі у валюті зобов`язання в доларах США. А тому просить суд стягнути з відповідача суму завдатку у розмірі 1 000 доларів США та додаткову суму в розмірі завдатку в сумі 1 000 доларів США.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.05.2019 року дану справу з матеріалами позовної заяви передано на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області.

Ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області від 15.10.2019 року дану справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання (а.с. 24).

17.10.2020 року до суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_3 на позовну заяву, мотивуючи тим, що відповідачі надали позивачу документи та квитанції про сплату коштів для отримання даних документів, сума коштів відповідає сумі яку надала ОСОБА_1 , а саме еквівалент 1 000 доларів США. Стверджує, що відповідач надав всі вказані документи, однак позивач відмовилась від купівлі майна, але вони прийшли до мирової угоди та претензій не мають. Крім того, зазначає, що часткова передоплата не є договором завдатку і не авансом. Власником майна є ОСОБА_5 , який помер в 2014 році, а тому вважає, що позов мав би бути пред`явлений саме до нього. Крім того, позивач пропустив строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду.

30.07.2020 року до суду надійшла від позивача відповідь на відзив відповідача, в якій вона зазначає, що зазначені твердження у відзиві не відповідають фактичним обставинам. Позивач зазначає, що жодних документів для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки від відповідача не отримувала, позивач не відмовлялася від укладання договору купівлі-продажу, навпаки відповідач ухилявся від продажу земельної ділянки. Вважає, що строк позовної давності у позивача не сплив, оскільки строк виконання відповідачем зобов`язань за розпискою не визначений, а відтак такі зобов`язання мають бути виконані відповідачем у семиденний строк від дня пред`явлення відповідної вимоги. Претензія позивача направлена до відповідача 22.03.2019 року. Отже, з 31.03.2019 року відповідач є таким, що прострочив зобов`язання і з цього дня починається перебіг строку давності. Стверджує, що аргументи у відзиві є надуманими та безпідставними, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі.

26.10.2020 року до суду надійшли пояснення від представника відповідача ОСОБА_6 , в яких він зазначає, що проаналізувавши документи та подані докази в даній справі 20.06.2011 року між сторонами фактично склалися правовідносини, пов`язані з купівлею-продажем земельної ділянки, фактично був укладений попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, який сторони оформили у виді розписки ОСОБА_3 . Однак сторони не дотримались вимог положень ст.ст. 657, 635 ЦК України, зокрема щодо нотаріального посвідчення цього договору. А таким чином, такий попередній договір є нікчемним з 21.06.2011 року у ОСОБА_3 виникло зобов`язання повернути позивачу отримані кошти в сумі 1 000 доларів США, а у позивача виникло право вимагати повернення цих коштів, а тому вважає, що строк позовної давності сплив 20.06.2014 року. А тому просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 89-92).

16.07.2020 року протокольною ухвалою суду по даній справі закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та її представник адвокат Приходько І.А. підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Просили суд задовольнити позов у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив відповідача.

У судовому засіданні відповідач та її представник ОСОБА_4 заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов та наданих пояснень та просили суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, суду надано свідоцтво про смерть ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 від 14.10.2014 року (а.с. 54).

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та іі представника, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

20.06.2011 року ОСОБА_1 дала предоплату у розмірі 1 000 доларів США за земельну ділянку, яка розташована на території Ровівської с/ради, садове товариство «Черемуха»/з-д «Промсвязь», ділянка № НОМЕР_2 , згідно державного акту на право приватної власності на землю № 008359, в подальшому зобов`язалась купити вище вказану земельну ділянку у продавця ОСОБА_5 за 26 500 доларів США, повна вартість угоди складає 27 500 доларів США, документи та ключі від будинку отримані ОСОБА_1 , що підтверджується наданою ОСОБА_1 розпискою (а.с. 83).

20.06.2011 року ОСОБА_3 отримала предоплату у розмірі 1 000 доларів США за продаж земельної ділянки, яка розташована на території Ровівської с/ради , садове товариство «Черемуха»/з-д «Промсвязь», ділянка № НОМЕР_2 , згідно державного акту на право приватної власності на землю № 008359, зобов`язується при наявності повного пакета необхідних документів продати вище зазначену земельну ділянку ОСОБА_1 за ціною 27 500 доларів США, що підтверджується розпискою від 20.06.2011 року (а.с. 5).

Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю від 02.07.2001 року, земельна ділянка площею 0,0505 га для садівництва, розташована на території Ровівської с/ради, м-в «Ростісне», с/т «Черемуха»/з-д «Промзв`язок» належить ОСОБА_5 (а.с. 33).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 видане відділом реєстрації смерті у м. Києві 14.10.2014 року (а.с. 54).

22.03.2019 року позивач ОСОБА_1 направила на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 претензію повідомити про отримання документів або повернути в семиденний строк з дня отримання цієї претензії кошти в сумі 1 000 доларів США (а.с. 6).

В судовому засіданні сторони не заперечували той факт, що ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 грошові кошти саме в тих сумах, які зазначені у розписках і що ці гроші передані відповідачу в якості оплати вартості земельної ділянки, яку мала намір купити ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також органи і особи, уповноважені захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Відповідно до правової позиції, що викладена у постанові Великої палати Верховного суду від 25.06.2019 року у справі № 924/1473/15 - сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові КЦС Верховного суду від 23.10.2019 у справі № 761/6144/15-ц).

Отже, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

З письмових матеріалів справи вбачається, що 22.03.2019 року ОСОБА_1 направила претензію ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , відповідно до якої вимагає від останніх повідомити про заходи щодо оримання документів на земельну ділянку або повернути отримані ними кошти у розмірі 1 000 доларів США, оскільки станом на 22.03.2019року боржником не було здійснено жодних дій щодо продажу об`єкту нерухомості на користь позивача, і кошти не були повернуті позивачу в добровільному порядку.

Позивач, обґрунтовуючи свою позовну заяву, вважає кошти у сумі 1 000 доларів США завдатком, який підлягає поверненню, через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо продажу земельної ділянки та підписання договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості.

Проте, суд не погоджується із вказаним висновком позивача з урахуванням наступного.

Статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За фактом неукладеності договору у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частинами першої, третьою статті 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

При цьому договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки укладається в письмовій формі й підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 657 ЦК України).

Аналіз розписок, що міститься в письмових матеріалах справи, свідчить лише про те, що відповідач ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 передоплату у сумі 1 000 доларів США за продаж земельної ділянки, розташованої на території Ровівської с/ради, садове товариство «Черемуха»/з-д «Промсвязь», ділянка № НОМЕР_2 , та зобов`язалась при наявності повного пакету необхідних документів продати вищевказану земельну ділянку ОСОБА_1 за 27 500 доларів США.

В свою чергу, позивачем не надано доказів в підтвердження того, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було досягнуто згоди щодо укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована на території Ровівської с/ради, садове товариство «Черемуха»/з-д «Промзв`язок», ділянка № НОМЕР_2 , оскільки розписка від 20.06.2011 року взагалі не містить зобов`язання ОСОБА_3 протягом певного строку (у певний термін) укласти з ОСОБА_1 в майбутньому договір купівлі-продажу земельної ділянки, не містить умов такого продажу в майбутньому, не містить істотної умови у вигляді кадастрового номеру земельної ділянки та, в супереч положенням статті 635 ЦК України, не посвідчена нотаріально.

Отже, з письмових матеріалів справи вбачається, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована на території Ровівської с/ради , садове товариство «Черемуха»/з-д «Промсвязь», ділянка № НОМЕР_2 , який за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства України, між сторонами укладено не було, проте і попередній договір між сторонами не укладався.

Крім того, суд звертає увагу, що земельна ділянка яка розташована на території Ровівської с/ради, садове товариство «Черемуха»/з-д «Промзв`язок», згідно Державного акту на право приватної власності на землю № 008359 належить ОСОБА_5 , який не укладав жодних договорів та зобов`язань з ОСОБА_1 щодо наміру продажу вказаної земельної ділянки. Довіреність від 31.03.2011 року яка надана ОСОБА_5 ОСОБА_3 та ОСОБА_7 також не містить таких положень, а навпаки надає інші права довірителям, окрім здійснення дій щодо відчуження належного йому майна (а.с. 8).

Тому вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 коштів за попереднім договором, оформлений у вигляді розписки від 20.06.2011 року, який є неукладеним, не підлягають задоволенню.

З урахуванням встановлених правовідносин, що виникли між сторонами та фактичних обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення суми завдатку у розмірі 1 000 доларів США за розпискою від 20.06.2011 року.

Також не підлягають і задоволенню позовні вимоги про стягнення додаткової суми у розмірі завдатку в сумі 1 000 доларів США, у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст.ст. 15, 16, 626, 627, 628, 635, 638, 657 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 15, 76-81, 89, 95, 133, 137, 141, 177, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273-279 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ).

Дата складення повного судового рішення 23 червня 2021 року.

Суддя О.Д. Рудюк