ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

15 червня 2021 року

м. Харків

Справа № 640/16818/18

Провадження № 22-ц/818/2380/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Хорошевського О.М.

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Пузікової Ю.С.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2020 року, постановлене суддею Попрасом В.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити місце проживання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.06.2016 між нею та відповідачем розірвано шлюб. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка хоча і зареєстрована за місцем проживання відповідача, але проживає разом з позивачкою. Між сторонами постійно виникають конфлікти щодо місця проживання дитини. Відповідач постійно силою забирає дитину від позивачки та прямує у невідому напрямку, в зв`язку з чим позивачка неодноразово зверталась до поліції. Позивачка вважає, що проживання дитини з нею за адресою: АДРЕСА_1 повністю відповідає інтересам дитини, оскільки ОСОБА_1 чуйна, відповідальна, спокійна, врівноважена, добропорядна та любляча матір. Виконує в повному обсязі обов`язки щодо догляду та розвитку дитини. Має можливість забезпечити доньку належними умовами проживання, харчування, повною мірою займатися її вихованням та розвитком. Спиртними напоями позивачка не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно. Батько дитини до своїх обов`язків щодо дитини відноситься халатно, аліменти виплачує не регулярно, у додаткових витратах, пов`язаних з лікуванням та розвитком дитини, участі не приймає.

Не погоджуючись із позовом ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 у листопаді 2018 року подав зустрічний позов до ОСОБА_1 , в якому просив визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що місцем реєстрації дитини є адреса її батька, з яким донька проживала у трикімнатній квартирі з 05.05.2013 по 14.03.2016, а саме: АДРЕСА_2 , де батько ОСОБА_5 проживає разом зі своїми батьками - дідом та бабою дитини. Фактично донька проживає в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації разом з матір`ю ОСОБА_1 , бабою ОСОБА_7 , дідом ОСОБА_8 . Вважає, що мати дитини свідомо погіршила житлові і соціально-побутові умови проживання своєї дитини, переїхавши із трикімнатної квартири до однокімнатної. Сама ж ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , але після розлучення з чоловіком проживає зі своїми батьками у однокімнатній квартирі, де не зареєстрована. Переїхавши до батьків, ОСОБА_1 стала створювати для ОСОБА_2 перепони у спілкуванні з донькою і перешкоджати його участі у її вихованні, що спонукало його звернутися до суду. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.11.2016 частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 та зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати батькові дитини брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою. Визначено наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні доньки із встановленням часу: перша, третя суботи та друга, четверта неділя місяця з 10:00 до 18:00 у присутності матері ОСОБА_1 . В зв`язку з не виконанням ОСОБА_1 вказаного рішення суду відкрите кримінальне провадження №0001604 за ч.1 ст.382 КК України. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.08.2017 частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати дідусю та бабусі дитини брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з онукою ОСОБА_5 . Визначено наступний спосіб участі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у вихованні онуки із встановленням часу: щочетверга кожного тижня з 16:00 до 20:00 у присутності матері ОСОБА_1 . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.11.2018 заявниці ОСОБА_1 відмовлено у видачі обмежувального припису стосовно батька дитини ОСОБА_2 , діда дитини ОСОБА_3 , бабці дитини ОСОБА_4 . Під час слухання цієї справи ОСОБА_2 дізнався про недієздатність матері дитини слідкувати за її здоров`ям та вживати адекватних вчасних заходів стосовно його поліпшення й укріплення. Наразі дитини перебуває у скрутному становищі через складні соціально-побутові умови свого помешкання у однокімнатній квартирі. У дитини виявлено наявність ряду захворювань, що свідчить про неприпустимі умови її санітарно-гігієнічного утримання та догляду. Матір дитини недостатньо приділяє уваги доньці через постійне перебування на роботі, а її родичі не здатні забезпечити правильне утримання й догляд за малолітньою дівчинкою. Позивач по зустрічному позову ОСОБА_2 позитивно характеризується за місцем своєї постійної роботи, де має стабільну зарплату. На обліку у наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває. За місцем проживання для його доньки відведено окрема кімната з належними санітарно-гігієнічними умовами для дитини. Житлові умови ОСОБА_2 неодноразово обстежувались чиновниками служби у справах дітей та визнані як достойні, що підтверджується актом обстеження від 07.09.2016 та висновком від 23.09.2016.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2020 року у задоволенні позивних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, а позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга містить посилання на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, постановлене з порушеннями діючого законодавства.

Зазначено, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам наданих позивачкою.

Суд першої інстанції незаконно відмовив у призначенні психологічної експертизи, а також задовольнивши клопотання про допит дитини, не допитав її, а обмежився тільки дослідженням відеозапису, який був проведений з порушенням процедури допиту малолітньої дитини.

У порушення норм процесуального права (належність та допустимість доказів- ст. ст. 77-83 ЦПК України) судом у рішенні не вказано та не наведено жодного доказу про піклування про дитину і безпосередню участь батька у догляді за дитиною. Натомість була наведена вичерпна інформація стосовно провадження у виконавчій службі по виконанню рішення суду по спілкування батька з дитиною, по спілкуванню бабці та діда з онукою, .

В даній справі судом встановлено, що обоє батьків не відмовляються, а бажають належно виконувати свої батьківські обов`язки, підстав вважати їх такими, що неналежно виконують ці обов`язки, у суду не має. У суду на час розгляду справи відсутні відомості про зловживання кимось із батьків спиртними напоями або наркотичними засобами, обидва батьки позитивно характеризуються.

Проте, суд не звернув увагу, що саме кожен із батьків, а не тільки відповідач, має належні умови для проживання дитини, має самостійний дохід, обоє люблять свою доньку.

Судом у своєму рішенні жодним чином не було встановлено хто саме піклувався про дитину з самого її народження та на час розгляду справи, а саме з 05.05.2013 року та на час з вересня 2018 року (час подання позову ОСОБА_1 ) до винесення рішення 02.12.2020 року та не досліджено доказів в цій частині.

Слід зазначити, що поза увагою суду залишилися обставини, що вказують на факти, підтверджуючі що з самого народження дитина постійно проживала та була поруч зі своєю мамою, позивачкою ОСОБА_1 , дитина всі свої радості та турботи довіряла тільки мамі.

Також зазначено, що суд на припущеннях зробив висновки і стосовно того, що позивачка неодноразово змінювала своє місце проживання, при цьому у власності свого житла не має.

Так на час реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_1 постійно була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , та одразу після реєстрації шлюбу мешкали там разом з чоловіком. Вказані кімнати на праві власності дійсно належали її батькам, проте згодом вона разом з донькою та чоловіком (відповідачем по справі) почала мешкати у квартирі його батьків по АДРЕСА_2 , але зареєстрована не була, т.я. батьки відповідача як і він сам не надали такої згоди. В подальшому позивачка дійсно пішла від чоловіка у 2016 році та разом з дитиною проживала у своїх батьків за адресою АДРЕСА_1 . Більше того, вони приватизували вказану квартиру та позивачці на праві власності належить частина вказаного майна.

Суд, вказуючи у рішенні суду, що відповідачеві належить на праві власності частина квартири його батьків допустив припущення, тому що матеріали справи жодним чином не містять вказаних доказів.

Вважає, що доводи суду стосовно не обгрунтованності висновку опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю є незаконними з наступних підстав.

Доводи суду, що з часу складання висновку (12.03.2019р.) пройшло один рік дев`ять місяців і за цей час відбулися певні події, що доводить про порушення судом норм чинного законодавства, а саме в частині розумності строків розгляду цивільної справи, яка повинна бути розглянута на протязі 2-х місяців.

В свою чергу висновок органів опіки та піклування було зроблено у відповідності до чинного законодавства та вимог п. 72 Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язанної з захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року №866, на підставі проведених дій співробітниками служби в чіткій відповідності до норм чинного законодавства, зібраних документів, бесід з кожним із батьків та бесіди з дитиною, в тому числі вказане питання про доцільність проживання дитина разом з матір`ю було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету ХМР.

У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу заперечує проти апеляційної скарги. Зазначає, що судом не було допущено порушень норм процесуального права, рішення є законним та обгрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та задовольняючи позовені вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що батько дитини має належні житлово-побутові умови для забезпечення дитини усім необхідним для її розвитку, має стабільний дохід та можливість утримувати дитину матеріально, позитивно характеризуються. У дитини з дідусем та бабусею, з яким разом проживає батько дитини, склались добрі відносини, з ними дитина відчуває себе комфортно. Дитина висловлювала бажання проживати в родині батька.

Суд, враховав особисту прихильність дитини до батька та його родини, а також те, що ОСОБА_2 створює належні умови для гармонійного розвитку, проживання, навчання та виховання дочки, та дійшов висновку, що на час розгляду справи існують обставини для визначення місця проживання дитини з батьком, а не з матір`ю, і що таке рішення відповідатиме інтересам дитини, сприятиме належним умовам її проживання, гармонійному розвитку та вихованню, належному матеріальному забезпеченню.

Проте, висновки суду першої інстанції не можна вважати такими, що відповідають та фактичним обставинам справи.

Судом установлено, що з 12 жовтня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21.06.2016 шлюб між сторонами розірвано.

Після припинення шлюбних відносин між сторонами, малолітня ОСОБА_5 проживала разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо питання участі батьків у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , сторони згоди не дійшли, тому цей спір між батьками вирішувався в судовому порядку.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.11.2016 частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 та зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати батькові дитини брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою. Визначено наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні доньки із встановленням часу: перша, третя суботи та друга, четверта неділя місяця з 10:00 до 18:00 у присутності матері ОСОБА_1 . Також встановлений час спілкування з бабою та дідом.

Судом встановлено, що обидва із батьків належним чином не виконують рішення суду, про що свідчать зареєстровані в ЄРДР кримінальні провадження та виконавчі провадження.

Проте, судова колегія не бере такі доводи до уваги, оскільки з цих проваджень убачається, що між батьками склались неприязні стосунки, що не стосується розгляду справи про визначення місця проживання дитини, оскільки судом при вирішенні спору має бути враховані саме інтереси дитини щодо її гармонійного розвитку.

На звернення ОСОБА_2 до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, 11.09.2019 року, стосовно вивезення матір`ю доньки, ОСОБА_5 , у невідомому напрямку повідомлено, що 16.06.2019 до Департаменту служб надійшла заява ОСОБА_1 в якій вона інформує про те, що з липня 2019 вона з дитиною направляється на оздоровлення та відпочинок. Додатково повідомлено, що до Департаменту служб звернень від ОСОБА_1 щодо підтвердження місця проживання ОСОБА_5 з матір`ю для тимчасового виїзду за кордон не надходило.

Крім того зазначено, що для підтвердження або спростування фактів, викладених у заявах ОСОБА_2 та заявах ОСОБА_1 , представниками структур, причетних до роботи з дітьми неодноразово здійснювався вихід за місцем проживання дитини за адресою АДРЕСА_1 . У ході відвідувань встановлено, шо для ОСОБА_5 створені належні умови для проживання, виховання та розвитку. Під час бесід дівчинка поводила себе спокійно, не звертаючи увагу на оточуючих, переглядала передачу по телевізору, відповідала на прості запитання.

Членами групи була проведена оцінка рівня безпеки дитини та оцінки потреб дитини.

Здійснення психологічного насилля над дитиною, не підтвердилося і загрози вчинення домашнього насильства стосовно дитини за місце, проживання не виявлено.

Згідно відповіді заступника директора Департаменту Служб у справах дітей Харківської міської ради - начальника Служби у справах дітей по Київському району №03-22/954/2020 від 18.08.2020, для з`ясування викладених у зверненні ОСОБА_1 обставин, співробітниками Служби у справах дітей по Київському району спільно з фахівцями центру соціальних служб по Київському району та лікарем-педіатром КНП «МДП №23» проведено обстеження житлово-побутових умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_2 , та встановлено, що дитина життєрадісна, жвава, з легкістю їде на контакт, стосунки з батьком, бабусею та дідусем теплі та довірливі. У дитини є все необхідне для фізичного та розумового розвитку, в наявності сезонний одяг та взуття для відповідного віку, їжа та продукти харчування в достатній кількості. Крім того, під час відвідування родини, дитина була оглянута районним лікарем-педіатром. В ході проведення огляду наявних фізичних та поведінкових ознак (синців, опіків, укусів, гематом, порізів, подряпин) не виявлено.

Таким чином, можні зробити висновок, що помешкання як матері так і батька ОСОБА_5 придані для гармонійного розвитку дитини.

ОСОБА_1 з квітня 2020 року працює контролером вимірювальних приладів та спеціального інструменту 5 розряду в метрологічній службі. Згідно наданої з місця роботи характеристики, до роботи ставиться сумлінно, користується авторитетом серед колег по роботі, доброзичлива, приймає участь в суспільному житті колективу, не має порушень трудової дисципліни та має дохід (т.3 а.с.154-155, т. 4 а.с. 162).

Батько дитини - ОСОБА_2 працює в Інституті радіофізики та електроніки ім. О.Я. Усикова НАН України на посаді молодшого наукового співробітника, що підтверджується довідкою №177 від 22.10.2018 (т.1 а.с.90).

Як вбачається з службової характеристики молодшого наукового співробітника Інституту радіофізики та електроніки ім. О.Я. Усикова НАН України, ОСОБА_2 характеризується з позитивного боку, коректний, стриманий, пунктуальний, делікатний у спілкуванні, з колегами підтримує дружні стосунки, вимогливо ставиться до себе, працює на кандидатською дисертацією. Приймає участь в общественной житті колективу, любить свою доньку та намагається проводити з нею весь свій вільний час (т.1 а.с.91).

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради №214 від 12.03.2019, орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 (т.1 а.с.201-202).

27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 1 статті 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно із частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Крім того, частинами четвертою - п`ятою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Аналіз викладених вище норм права та із встановлені у справі обставини, висновок органу опіки та піклування про доцільність визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , судова колегія доходить висновку, що проживання дитини у матері відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, сприятиме її повноцінному розвитку в звичному для неї середовищі, при цьому, враховуючи вік дитини та її стать, створення матір`ю для цього належних умов.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що за заявою ОСОБА_1 проводиться досудове розслідування відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України - розбещення неповнолітніх.

Батько не позбавлений можливості приймати участь у вихованні дитини, порядок його спілкування з дитиною визначено рішенням суду.

Ухвалюючи нове рішення судова колегія бере до уваги положення Конвенції щодо забезпечення найкращих інтересів дитини вважає, доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю, з урахуванням, що обома батьками за їхнім місцем проживання створені належні умови для проживання дитини, однак малолітній ОСОБА_5 яка з народження проживає разом з матер`ю та переїзд до батька може порушити звичний ритм її життя, що може негативно вплинути на психологічний стан дитини.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Вирішення питання щодо судових витрат здійснюється в порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2020 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матірью ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання позовної заяви у сумі 704,80 грн. та за подання апеляційної скарги 1362,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 18.06.2021.