ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

09 червня 2021 року

м. Харків

справа № 643/10871/18

провадження № 22-ц/818/191/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,

за участю секретаря Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_3 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року, ухвалене суддею Мельниковою І.Д., -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька.

В обгрунтування позову зазначає, що 07 липня 2012 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Однак, фактично у шлюбних відносинах вони проживали до 2013 року. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 червня 2015 року шлюб між ними розірвано. Зазначає, що оскільки шлюбні відносини припинені у 2013 році, дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не може бути його дочкою.

Просить суд виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як батька дитини з актового запису №640 від 14 березня 2014 року про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі посилається на ті ж самі обставини, що викладені у позовній заяві.

Відповідачем рішення суду не оскаржується.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

За статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.

Судовим розглядом встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що з 07 липня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09 червня 2015 року у справі №643/8730/15-ц) шлюб між сторонами розірвано.

В період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дитина ОСОБА_4 , актовий запис №640 від 14 березня 2014 року.

Стаття 121 СК України містить загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, за якими: права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125цього Кодексу.

У відповідності до норм статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно зі статтею 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Отже, за змістом зазначених норм права, походження дитини від певної особи визначається за фактом народження дитини від цієї особи в шлюбі або поза ним, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, документом закладу охорони здоров`я про народження дитини дружиною та свідоцтвом про народження дитини, виданим органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису про народження.

За життя особи, записаної батьком дитини, ніхто інший, крім нього самого, оспорювати батьківство не має права.

Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо виховання та утримання дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України у тому числі обов`язків щодо утримання дитини.

За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитині саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком.

Такого обов`язку у особи, яка не визнана батьком дитини не виникає.

Порядок та підстави оспорювання батьківства особою, яка записана батьком дитини передбачений положення ст.136 СК України.

Так, згідно ч.ч.1-3, 5-6 цієї статті особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення (стаття 89 ЦПК України).

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти Росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Матеріали справі свідчать, що за клопотанням позивача ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29 березня 2019 року у справі призначалася судова молекулярно-генетична експертиза на вирішення якої судом були поставлені наступні питання:

1.чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

2.яка вірогідність батьківства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

Проведення експертизи було доручено експертам Харківського науково-дослідному криміналістичному центру МВС України.

Провадження на час проведення експертизи було зупинено.

18 червня 2019 року справу було повернуто з експертної установи з повідомленням про неможливість проведення експертизи, у зв`язку з нез`явленням 06 вересня 2019 року до експертної установи для відбори порівняльних зразків малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її біологічної матері ОСОБА_2 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2019 року за клопотання позивача у справі знову було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу на вирішення якої судом були поставлені ті самі питання.

04 листопада 2019 року справу було повернуто з експертної установи з повідомленням про неможливість проведення експертизи, у зв`язку з нез`явленням 08 жовтня 2019 року до експертної установи для відбори порівняльних зразків малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її біологічної матері ОСОБА_2 .

Також, за клопотанням позивача на стадії апеляційного розгляду справи ухвалою Харківського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року у справі в третє було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу на вирішення якої судом були поставлені наступні питання:

1.чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

2.яка вірогідність батьківства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

Проведення експертизи було доручено експертам Харківського науково-дослідному криміналістичному центру МВС України.

Провадження на час проведення експертизи було зупинено.

При цьому, роз`яснено сторонам наслідки ухилення від участі в експертизі відповідно до ст.109 ЦПК України та наслідки неоплати судової експертизи відповідно до ст.139 ЦПК України.

02 лютого 2021 року справу знову було повернуто з експертної установи з повідомленням про неможливість проведення експертизи, у зв`язку з нез`явленням 12 січня 2021 року до експертної установи для відбори порівняльних зразків малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її біологічної матері ОСОБА_2 .

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судом апеляційної інстанції надсилалися на всі відомі апеляційному суду адреси відповідача ОСОБА_2 судові повістки, процесуальні документи, ухвали суду про призначення експертизи з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулися на адресу суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою».

Інших засобів зв`язку із відповідачем матеріали справи не містять.

Крім того, з метою встановлення місця проживання відповідача, апеляційним судом було зроблено запити до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування осіб Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, відділу обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС а м. Києві та Київській області, Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної ради в м. Києві державної адміністрації.

Згідно відповіді відділу обліку моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС а м. Києві та Київській області від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_2 зареєстрованою не значиться.

Як вбачається з відповіді відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування осіб Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 20 жовтня 2020 року згідно Рестру територіальної громади м. Києва в межах адміністративно-територіальної одиниці Голосіївського району ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованою не значиться.

Згідно відповіді Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної ради в м. Києві державної адміністрації, останньою повідомлено, що у зв`язку із надходженням до служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної ради в м. Києві державної адміністрації заяви від ОСОБА_2 , у якій остання заперечує щодо поширення інформації про неї та членів її родини, служба не в змозі надати запитувану інформацію.

Для забезпечення процесуальних прав ОСОБА_2 , та з огляду на те, що справа стосується малолітньої дитини, апеляційним судом на адресу Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної ради в м. Києві державної адміністрації направлявся лист з додатками, з метою сприяння службою у врученні ОСОБА_2 повідомлення про необхідність з`явитися їй разом із малолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відділу біологічних досліджень та обліку Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, буд.32 для відбору експериментальних зразків.

Між тим, як вбачається з листа Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної ради в м. Києві державної адміністрації від 09 лютого 2021 року, останньою повідомлено, що вказане повідомлення було направлено службою за останньою відомою адресою місця проживання дитини, а саме: АДРЕСА_1 . Проте, конверт повернувся без вручення з відміткою про закінчення терміну зберігання.

Також, згідно з Витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва за вказаною адресою ОСОБА_2 та малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстровані.

Таким чином, з викладеного вбачається, що у справі за клопотанням позивача у справі судом першої та апеляційної інстанції неодноразово призначалася судова молекулярно-генетична експертиза. Проте, останні були залишені без виконання, у зв`язку з неявкою малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її біологічної матері ОСОБА_2 до експертної установи для відібрання біологічних зразків і це свідчить про їх ухилення від проведення зазначеної експертизи з метою встановленні істини у справі.

Нез`явлення відповідачки разом із дитиною до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про оспорювання батьківства.

При цьому, апеляційним судом вжито всіх належних процесуальних заходів з метою проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи (експертизи ДНК) та забезпечення участі відповідачки разом із дитиною у її проведенні.

Відповідачка не довела наявність поважних підстав, які перешкоджали їй з`явитися разом із дитиною до експертної установи для забору відповідних зразків її та дитини. Навпаки, як вже зазначалось вище, відповідачка не бажала повідомляти суду актуальне місце знаходження, що свідчить про її свідоме ухилення від отримання будь-якою кореспонденції суду тим більш від проведення вищевказаної експертизи.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що наявна в матеріалах справи адреса, а саме: АДРЕСА_2 , в тому числі на яку ОСОБА_2 , направлялася вся судова кореспонденція по справі, була зазначена останньою особисто.

Враховуючи вищевикладене а також те, що вказані дії та бездіяльність відповідачки, призвели до неможливості проведення експертизи, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для встановлення факту для з`ясування якого призначалися вищевказані експертизи в порядку вимог ст.109 ЦПК України, а саме те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не є біологічним батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 277/836/16-ц, (провадження № 61-48029 св 18). Ця правова позиція є незмінною.

Згідно п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасування з ухваленню нового про задоволення позову.

Згідно ч.1., п.1 ч.2, ч.13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як батька дитини, з актового запису №640 від 14 березня 2014 року про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код № НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 261,50грн. (одну тисячу двісті шістдесят одну гривню 50коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова