П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року

м. Рівне

Справа № 572/3119/20

Провадження № 22-ц/4815/729/21

Головуючий у Сарненському районному суді

Рівненської області: суддя Слободянюк Б.К.

Заочне рішення суду першої інстанції ухвалено

09 березня 2021 року о 14 год. 45 хв. в м. Сарни

Рівненської області

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 09 березня 2021 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року в суд звернулося Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - ПАТ АБ "Укргазбанк" або банк) з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Мотивуючи свої вимоги, банк зазначав, що 08 жовтня 2018 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав заяву-договір №2018/І_С/111-000912, відповідно до умов якої банк встановив на картковому рахунку клієнта ліміт дозволеного овердрафту в сумі 10 000 гривень, процентну ставку за користування дозволеним овердрафтом в межах ліміту на рівні 36,0% річних, процентну ставку на прострочену заборгованість на рівні 48,0 % річних, а дію ліміту дозволеного овердрафту на 12 місяців, з 08 жовтня 2018 року по 07 жовтня 2019 року. Однак позичальник взяті зобов`язання за договором порушував і станом на 15 червня 2020 року існує перед банком заборгованість, яка складається з: 9 321,52 гривень поточна; 5 816,05 прострочена; 329,08 поточні відсотки; 5 202,94 прострочені відсотки.

З наведених міркувань просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 20 669,59 гривень заборгованості по кредиту.

Заочним рішення Сарненськогорайонного суду Рівненської області від 09 березня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованість по кредиту в розмірі 9 650,60 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" судові витрати в розмірі 981,42 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи своє рішення, суд першої інстанції виходив із того, що в спірних правовідносинах діє презумпція винуватості боржника і факт порушення прав кредитора є очевидним, адже ОСОБА_1 користувався кредитними коштами. Тому необхідно стягнути з відповідача заборгованість за поточним тілом кредиту в сумі 9 321,52 гривень та поточних процентах в сумі 329,08 гривень, як отримані ним та в добровільному порядку не є повернутими. З приводу простроченої заборгованості по кредиту та по відсотках, то суд визнав її необґрунтованою та недоведеною. Зазначав, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України.

На рішення суду банком подано апеляційну скаргу, де він покликався на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На обґрунтування апеляційної скарги ПАТ АБ "Укргазбанк" покликався на залишення судом попередньої інстанції без уваги тих обставин, що у Заяві-Договорі № 2018/І_С/111-000912 від 08 жовтня 2018 року наведені усі істотні умови. Банк виконав свої зобов`язання в повному обсязі і факт користування відповідачем овердрафтом підтверджується випискою по договору. Проте районний суд при постановленні оскаржуваного рішення прийшов до помилкового висновку, що відсотки на прострочену заборгованість нараховуються в кінці строку згідно з п.4 даного Договору. Так, відповідно до Заяви-Договору дія ліміту дозволеного овердрафту встановлена на 12 місяців, а саме з 08 жовтня 2018 року по 07 жовтня 2019 року. Пунктом 4 Договору передбачений порядок сплати процентів за користування кредитом - щомісячно. В кінці строку у позичальника виникає обов`язок погасити кредит, тобто суму отриманих коштів. Умови договору та порядок користування кредитом передбачає, що позичальник користуючись отриманим кредитом сплачує проценти за таке користування щомісячно. Отже, строк повернення і кредиту і нарахованих відсотків настав, оскільки у відповідача зобов`язання по сплаті відсотків - щомісячно, а повернення всього кредиту лише не пізніше 07 жовтня 2019 року, тоді як банк звернувся до суду в листопаді 2020 року. З викладених підстав просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість: поточну по кредиту - 9 321,52 гривень; прострочену по кредиту - 5 816,05 гривень; поточну по процентах - 329,08 гривень; прострочену по процентах - 5 202,94 гривень; а всього 20 669,59 гривень, а також понесені судові витрати у розмірі 5 255 гривень.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що 08 жовтня 2018 року ОСОБА_1 підписав заяву-договір №2018/І_С/111-000912 про приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками.

Відповідно до паспорта споживчого кредиту ОСОБА_1 було надано універсальну катку "Домовичок" з орієнтовною сумою кредиту 10 000 гривень, процентна ставка 36% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість 48%. Строк дії договору з 08 жовтня 2018 року по 07 жовтня 2019 року.

Звертаючись до суду з позовом, як на підставу для його задоволення банк посилався на те, що в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, тому станом на 15 червня 2020 року має заборгованість, яка складалась з: 9 321,52 гривень поточна; 5 816,05 прострочена; 329,08 поточні відсотки; 5 202,94 прострочені відсотки.

Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою ст. 530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частина 1 ст. 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за вказаним договором.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так, як правильно зазначав суд першої інстанції, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вказувалось, договір діяв з 08 жовтня 2018 року по 07 жовтня 2019 року.

Між тим, фактично суд попередньої інстанції заборгованість по кредитному договору в межах його дії не стягнув.

Як видно з наданого банком розрахунку, станом на 07 жовтня 2019 року розмір заборгованості позичальника перед банком за тілом кредиту становив 12 638,65 гривень, за поточними відсотками 481,65 гривень, за простроченим тілом 1942,97 гривень, а за простроченими відсотками 45,83 гривень, а всього 15 109,10 гривень. Наведене вказує на неповноту судового розгляду, що потягло за собою ухвалення рішення, яке не може лишатися чинним.

Виходячи з встановлених обставин справи та зазначених норм закону, що регулюють спірні правовідносини, з відповідача на користь банку підлягає стягненню саме ця сума заборгованості за кредитним договором.

Мотивом для прийняття нової постанови про часткове задоволення позову, відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позов задоволено частково на 15 109,10 гривень із заявлених 20 669,59 гривень, то за розгляд справи судом першої інстанції з відповідача на користь позивача належить стягнути 1 536,52 гривень (15109,10?20669,59х2 102).

При цьому за перегляд оскаржуваного рішення в межах оспорюваних сум, а саме в розмірі 11 018,99 гривень підлягало сплаті 1 680,87 гривень судового збору (11018,99?20669,59х2102х150%), а не 3 153 гривень, які сплатив позивач. Тому на його користь підлягає до відшкодування лише 832,66 гривень понесеного ним при поданні апеляційної скарги судового збору, враховуючи, що апеляційну скаргу було задоволено на 5 458,50 гривень (5 458,50?11018,99х1 680,87).

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" задовольнити частково.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 09 березня 2021 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором №2018/І_С/111-000912 від 08 жовтня 2018 року в розмірі 15 109 (п`ятнадцять тисяч сто дев`ять) гривень 10 копійок.

Розподілити судові витрати, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" 2 369 (дві тисячі триста шістдесят дев`ять) гривень 18 копійок судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В. Боймиструк

Н.М. Ковальчук