08.06.2021
Справа № 642/3482/21
Провадження № 2-н/642/719/21
У Х В А Л А

про відкриття наказного провадження

08 червня 2021 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Вікторов В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу з Харківського казенного експериментально протезно-ортопедичного підприємства Міністерства соціальної політики України про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, а також витрати на професійну правничу допомогу, -

в с т а н о в и в:

07.06.2021 ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу з Харківського казенного експериментально протезно-ортопедичного підприємства Міністерства соціальної політики України про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, а також витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються, документи, що підтверджують сплату судового збору.

Звертаючись до суду, позивач документ про сплату судового збору не надав, посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», якою звільняються від сплати судового збору позивачі - у справах про стягнення заробітної плати.

Однак, вимоги позивача не є такими, які дають підстави для звільнення його від сплати судового збору в повному обсязі.

За змістом статті 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Відтак, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивача про стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, вимога заявника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, не є такою, що дає підстави для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, тому в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу про стягнення із боржника вказаної суми.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України встановлено, що у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.2 ч.2ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Відповідно ч.3 ст.165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Заявником заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2500 грн., за якою не може бути видано судовий наказ, оскільки зазначене не входить до переліку, визначеному ч.1 ст.161 ЦПК України, та вказані витрати входять до предмету доказування по справі, що унеможливлює стягнення їх за правилами наказного провадження, а тому суд, враховуючи права заявника на компенсацію вказаних витрат, вважає за необхідне відмовити у видачі вказаного судового наказу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, а також витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо інших вимог заявника, згідно правил ст.19 ЦПК України (предметна юрисдикція) та ст.(26-30) ЦПК України (територіальна юрисдикція), справа підлягає розгляду Ленінським районним судом м.Харкова.

Зазначена заява подана з додержанням вимог статей 163,164 ЦПК України.

Підстави, визначені статтею 165 ЦПК України для відмови у видачі судового наказу відсутні.

Заяву про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати слід прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 19, 160-165, 187 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 про видачу судового наказу з Харківського казенного експериментально протезно-ортопедичного підприємства Міністерства соціальної політики України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, а також витрати на професійну правничу допомогу.

Відкрити провадження за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу з Харківського казенного експериментально протезно-ортопедичного підприємства Міністерства соціальної політики України про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Розгляд заяви проводити в порядку наказного провадження.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -http://court.gov.ua/sud2024/.

Ухвала може бути оскаржена лише щодо недотримання правил підсудності та в частині відмови у видачі судового наказу протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Вікторов