№ провадження 4-с/646/56/2021
Справа № 646/6926/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду міста Харкова Теслікова І.І.,

за участю секретаря судового засідання Мірзоєвої К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Шинделя Володимира Анатолійовича, стягувач: ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою, в якій просить суд поновити строк на звернення зі скаргою, визнати незаконними дії та бездіяльність приватного виконавця Шинделя В.А., номер посвідчення 0292, скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 09.09.2021 у виконавчому провадженні №60656582.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на звернення зі скаргою зазначив, що його представник щодо постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 09.09.2021 у виконавчому провадженні №60656582 дізнався 23.09.2021, та в строк передбачений ЦПК України його представник 04.10.2021 подав скаргу, однак як в подальшому стало відомо зазначену скаргу ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05.10.2021 залишено без руху, із зазначенням, що провадження у справі не може бути відкрито, оскільки не було надано доказів, що його представник є адвокатом, у зв`язку з чим він знаходячись у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» самостійно звернувся з даною скаргою до суду 27.10.2021.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, через адміністрацію ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на пропозицію суду прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку не відреагував.

Приватний виконавець Шиндель В.А. в судове засідання не з`явився, надавши письмові заперечення поновлення строку на звернення з даною скаргою, та у яких просив суд розглядати скаргу за його відсутності.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином.

Вивчивши матеріали поданої скарги, суд вважає, що клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку щодо визнання незаконними дії та бездіяльність приватного виконавця Шинделя В.А., номер посвідчення 0292 та скасування постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 09.09.2021 у виконавчому провадженні №60656582, задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

27.10.2021 ОСОБА_1 звернувся до Червонозаводського районного суду м.Харкова з зазначеною скаргою на дії та постанову приватного виконавця Шинделя Володимира Анатолійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 .

Як зазначає ОСОБА_1 у своїй скарзі, про порушення його прав представник ОСОБА_3 дізналася 23.09.2021, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №60656582.

Крім того, зазначає, що 04.10.2021 його представник ОСОБА_3 звернулась до Червонозаводського районного суду м.Харкова з скаргою на дії та постанову приватного виконавця Шинделя Володимира Анатолійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 . Однак ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05.10.2021 вищезазначена скарга була залишена без руху, із зазначенням, що провадження у справі не може бути відкрито, оскільки не було надано доказів, що його представник є адвокатом, у зв`язку з чим він не усуваючи недоліки за залишеною без руху скаргою, знаходячись у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» самостійно звернувся з даною скаргою до суду 27.10.2021.

Так, зі скарги випливає, що скаржник та його представник про порушення своїх прав постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 09.09.2021 у виконавчому провадженні №60656582 дізналася щонайменше 23.09.2021.

Разом з тим, як вбачається з наданої приватним виконавцем Шинделем В.А. копії розписки ОСОБА_4 через адміністрацію ДУ «Харківський слідчий ізолятор» особисто отримано копію постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 09.09.2021 у виконавчому провадженні №60656582 - 14.09.2021, з чого випливає, що строк ОСОБА_1 на звернення зі скаргою на дії та постанову приватного виконавця Шинделя В.А. сплив 25.09.2021. Крім того, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 зловживаючи своїми правами на звернення зі скаргою на дії приватного виконавця замість усунення недоліків у поданій ними скарзі від 04.10.2021 звернулись з новою повторною скаргою 27.10.2021, не дивлячись на те, що їм було надано судом строк для усунення недоліків.

Відповідно ч. 1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ч. 2 ст.449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, перш ніж вирішувати скаргу по суті заявлених учасником виконавчого провадження вимог про захист порушеного права, суд зобов`язаний перевірити, чи дотримано заявником встановлений статтею 449 ЦПК України десятиденний строк на звернення до суду з такою скаргою, а якщо не дотримано, то чи підтверджуються його доводи в заяві про поновлення пропущеного строку поважність причин такого пропуску.

Однією із основних засад цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, відповідно до змісту якого саме особа, яка звертається зі скаргою до суду, повинна довести факт дотримання нею вимог закону щодо оскарження нею дій державного (приватного) виконавця в межах встановленого законом строку, а у разі оскарження поза межами передбаченого законом строку довести наявність поважних причин, які перешкодили їй вчинити цю процесуальну дію в передбачений законом строк.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року N 6, відповідно до статті 385 ЦПК, у редакції станом на час надання вказаних вище роз`яснень та аналогічних норм ЦПК України, що регулюють вказані питання у редакції, чинній на даний час, скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі" (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява N 39199/98, п. 62), "Воловік проти України" від 6 грудня 2007 року, заява N 15123/03.

У Рішенні в справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява N 23436/03 ЄСПЛ зазначено: "Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі N 755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_11 проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі N 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Судом не встановлено поважних причин пропуску строку звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, оскільки ОСОБА_1 отримав копію постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 09.09.2021 у виконавчому провадженні №60656582 особисто 14.09.2021, та разом зі своїм представником не скористались правом усунення недоліків по скарзі, яка була подана його представником 04.10.2021.

Відповідно до вимог ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного процесуального строку, а тому скарга на дії та постанову приватного виконавця підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.126, 127, 447, 449 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У поновленні ОСОБА_1 процесуального строку звернення до суду із скаргою на дії приватного виконавця Шинделя Володимира Анатолійовича, стягувач: ОСОБА_2 - відмовити.

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Шинделя Володимира Анатолійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 - залишити без розгляду на підставі ч.2 ст.126 ЦПК України у зв`язку із пропуском процесуального строку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя І.І.Теслікова