Справа №443/1314/20
Провадження №2/443/736/21
УХВАЛА

підготовчого засідання

10 лютого 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

в процесі розгляду у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Новороздільської міської ради Львівської області про усунення перешкод у прийнятті участі у вихованні дитини,

встановив:

Позивачка подала до суду клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №447/2136/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчий комітет Новороздільської міської ради Львівської області про зміну способу участі батька у вихованні дитини (зміну часу побачень).

В обґрунтування клопотання покликається на те, що поки не буде вирішено спір з приводу порядку участі ОСОБА_1 у вихованні дитини, не матиме сенсу розгляд спору про усунення перешкод у прийнятті участі у вихованні дитини.

Позивачка у підготовче засідання не з`явилася, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник позивачки у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання про підтримання клопотання позивачки про зупинення провадження у справі.

У підготовчому засіданні відповідач проти задоволення клопотання заперечив, зазначив, що відповідачка продовжує чинити йому перешкоди, а подане нею клопотання є затягуванням розгляду цієї справи.

Суд, заслухавши думку відповідача, вивчивши клопотання позивачки та викладені у ньому аргументи, а також матеріли цивільної справи, доходить висновку, що клопотання задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 251 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що на підставі пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний із встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме: неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Суд, з огляду на приписи частини 4 статті 10 ЦПК України, враховує положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (дата підписання: 04.11.1950; ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.97), згідно з якими кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Також, зважаючи на положення частини 4 статті 263 ЦПК України суд враховує правові висновки Верховного Суду щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, які зазначені у постанові від 27.02.2019 (справа №308/5006/16-ц) та постанові від 07.11.2018 (справа №1522/27468/12).

Крім цього, суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, відповідно до якого визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 201 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 4 частини першої цієї статті (у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов`язаний зупинити провадження у цій справі), застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

У пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що визначаючи наявність передбачених статтею 251 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Надаючи оцінку аргументам позивачки щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі суд вважає, що підстави для обов`язкового зупинення провадження у справі, передбачені нормою пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, відсутні, оскільки позивачкою не наведено обґрунтованих мотивів наявності об`єктивних обставин, які б унеможливлювали розгляд цієї справи до вирішення іншої справи №447/2136/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчий комітет Новороздільської міської ради Львівської області про зміну способу участі батька у вихованні дитини (зміну часу побачень), яка перебуває на розгляді у Миколаївському районному суді Львівської області. ОСОБА_2 у справі №447/2136/20 ставить перед судом питання зміни способу участі батька у вихованні дитини, що на переконання суду, не є об`єктивною обставиною, яка перешкоджає розгляду цієї справи.

Більше того, суд зауважує, що у випадку вирішення цієї справи судом та ухвалення судового рішення відповідачка ОСОБА_2 не буде позбавлена можливості (у разі незгоди з цим рішенням) оскаржити його в апеляційному порядку або, за наявності для того підстав, подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Таким чином, суд зазначає, що зупинення провадження у цій справі без обґрунтованого доведення обставин такого зупинення призведе до порушення законних прав позивача на участь у вихованні дитини.

Крім наведеного вище, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до статті 210 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, який із дня відкриття провадження у справі не може перевищувати 60 днів для підготовчого провадження і 30 днів для розгляду по суті.

Розумність строків розгляду справи згідно з приписами статті 2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення ЄСПЛ у справі «Фрідллендер проти Франції» (Frydlender v. France).

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» (DeGeouffredelaPradelle v. France).

У справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Суд також бере до уваги те, що клопотання про зупинення провадження в справі подано на стадії підготовчого судового засідання, під час проведення якого суд позбавлений можливості оцінити, чи зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Відтак, суд роз`яснює сторонам, що в процесі судового розгляду справи вони не позбавлені можливості повторно звернутися до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі за наявності для цього правових підстав.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд доходить переконання про відсутність правових підстав для зупинення провадження у справі на стадії підготовчого засідання, а тому у задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 6 частини 1 статті 251, статтями 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі №443/1314/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Новороздільської міської ради Львівської області про усунення перешкод у прийнятті участі у вихованні дитини до набрання законної сили судовим рішенням у справі №447/2136/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчий комітет Новороздільської міської ради Львівської області про зміну способу участі батька у вихованні дитини (зміну часу побачень).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного тексту ухвали відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини ухвали строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Дата складання повного тексту ухвали 11 лютого 2021 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів