Справа № 146/176/21
Провадження № 22-ц/801/1192/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Скаковська І. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 рокуСправа № 146/176/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Шемети Т. М. (суддя - доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_9 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 березня 2021 року, постановлене у складі судді Скаковської І. В., в м. Томашпіль, дата складення повного судового рішення 29 березня 2021 року,-

в с т а н о в и в:

16 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_9 з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та висувала вимогу: стягнути з відповідача на її користь аліменти на дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення навчання.

Обґрунтовуючи позов, зазначила що відповідач ОСОБА_9 є батьком їх двох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 12 травня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття.

Дочка ОСОБА_2 досягла повноліття та на даний час навчається у Вінницькому державному педагогічному університеті ім. Михайла Коцюбинського, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 березня 2021 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_9 , працюючого лікарем у Вапнярському медичному центрі ПМСД смт. Вапнярка Тульчинського району Вінницької області на користь ОСОБА_1 , аліменти на доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16 лютого 2021 року і до закінчення дочкою навчання 30 червня 2024 року, але не більш ніж до досягнення нею 23 - річного віку. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_2 є повнолітньою дочкою відповідача, яка продовжує навчання, не має доходів, потребує матеріальної допомоги від свого батька на час навчання, відповідач має змогу надавати дочці таку допомогу.

Не погодившись із цим рішенням в частині визначення розміру аліментів, 20 квітня 2021 року ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати в оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції, ухвалити нове, яким стягнути з нього щомісячно аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 кошти у розмірі 1/8 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення дочкою навчання 30 червня 2024 року, але не більш ніж до досягнення нею 23 - річного віку.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того що відповідач визнає позовні вимоги частково та згоден платити 1/8 частку від його доходу. Він надав до суду першої інстанції заяву, в якій просив стягнути з нього на користь ОСОБА_1 кошти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 , на період навчання, у розмірі 1/8 частини усіх його щомісячних доходів, у заяві зазначав, що є людиною з інвалідністю з дитинства по зору та потребує постійного лікування, наголошував, що проживає з матір`ю, яка також потребує лікування. До заяви додавав: довідку про проживання з матір`ю, довідку про стан здоров`я ОСОБА_6 , довідку про стан здоров`я ОСОБА_9 , копію висновку МСЕК про встановлення групи інвалідності, довідку про доходи, видану КНП "Вапнярський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги", довідку про доходи ОСОБА_9 видану відділом обслуговування громадян № 14 Головного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, довідку про доходи ОСОБА_9 видану УСЗН Тульчинської РДА, однак суд першої інстанції посилаючись на ч. 9 ст. 83 ЦПК України залишив без розгляду подану ним докази.

Тому просить врахувати документи які не взяв до уваги суд першої інстанції та ухвалив рішення про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу).

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Вказує що заявник у своїй апеляційній скарзі не зазначає жодного порушення норм матеріального чи процесуального права судом при ухваленні оскаржуваного рішення, посилаючись на норми ст. 192 Сімейного Кодексу України та на докази які не досліджувались судом першої інстанції. Ставить під сумнів інформацію викладену у поданих відповідачем до суду першої інстанції довідках. Зазначає що крім пенсії, ОСОБА_6 отримує ще й заробітну плату, і аж ніяк не перебуває на утриманні відповідача. Стверджує, що апелянт працездатний, крім заробітної плати у розмірі близько 20 000 грн щомісячно отримує пенсію по втраті годувальника більше 2 000 грн в місяць та державну соціальну допомогу особам з інвалідністю у розмірі біля 2 000 грн в місяць, крім того в 2020 році придбав автомобіль, що спростовує його твердження про те, що він має низький дохід. Зауважує що ОСОБА_9 взмозі платити аліменти у визначеному судом розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до наступних висновків

Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:

ОСОБА_9 є батьком повнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (копія на а. с. 9).

ОСОБА_2 навчається у Вінницькому державному педагогічному університеті ім. М. Коцюбинського, є студенткою першого курсу факультету іноземних мов, спеціальність філологія, на комерційних засадах, термін навчання до 30 червня 2024 року, про що свідчить довідка № 1212 видана 30 вересня 2020 року (а. с. 5).

Згідно довідки Томашпільської селищної ради № 162 від 15 лютого 2021 року про склад сім`ї - діти ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні (а.с. 10).

Згідно рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 12 травня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття (а. с. 53 - 54).

24 березня 2021 року ОСОБА_9 надіслав на адресу суду першої інстанції заяву з додатками (а.с. 16 ? 25), а саме: довідку № 357 від 22.03.2021 року про склад сім`ї, довідку про стан здоров`я ОСОБА_6 , довідка про стан здоров`я ОСОБА_1 , копію висновку МСЕК про встановлення ОСОБА_9 безстроково ІІІ групи інвалідності, довідку № 18 від 24.03.2021 року про доходи видана КНП "Вапнярський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги", довідку № 222 від 22.03.2021 року про доходи ОСОБА_9 видану відділом обслуговування громадян № 14 Головного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, довідку № 62 від 22.03.2021 року про доходи ОСОБА_9 видану УСЗН Тульчинської РДА. Суд першої інстанції послався на ч. 9 ст. 83 ЦПК України не взяв їх до уваги, оскільки відповідачем не було надано підтвердження надсилання копій цих доказів позивачу.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відтак суд першої інстанції, встановив відсутність підтвердження направлення позивачеві наданих відповідачем доказів, правомірно не взяв їх до уваги.

Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що в ухвалі Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2021 року (абзац 7 резолютивної частини) суд чітко зазначив що відповідач має право надіслати відзив на позовну заяву і всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову до суду з підтвердженням направлення позивачу копії відзиву та доданих до нього документів (зворот а. с. 14).

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними, а отже, подані ОСОБА_9 копії документів, у відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України, не можуть бути прийняті та розглянуті також і судом апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_2 є повнолітньою дочкою відповідача, проживає разом з матір`ю, навчається на денній формі навчання, на комерційних засадах, у зв`язку з чим не в змозі працювати та отримувати доходи, потребує матеріальної допомоги від батька на своє утримання на час навчання, (а.с. 72 - 75), а відповідач є працездатною особою, який може надавати матеріальну допомогу, оскільки має постійне місце роботи, достатній рівень заробітної плати, ураховуючи те, що на утриманні сторін по справі перебуває ще син, а також, обов`язок обох батьків у наданні матеріальної допомоги дитині на час її навчання, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку по задоволення позову та вірно визначив розмір аліментів, який підлягає стягненню.

Зважаючи на викладене, колегія суддів зауважує, що місячний розмір аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, визначений судом першої інстанції у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, з урахуванням стягуваних з нього аліментів на сина у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів, не перевищуватиме 50% доходів позивача, не є надмірними, таким, який не взмозі буде сплачувати відповідач або таким, що порушує права чи інтереси сторін, із врахуванням обставин встановлених судом. Такий розмір аліментів узгоджується з вимогами закону, не порушує як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.

Відтак, апеляційний суд дійшов до переконання що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як таке, що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі повно з`ясованих обставин справи (ст. 375 ЦПК України).

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, з огляду на розмір заборгованості становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції (п. в ч.1 ст. 382 ЦПК України), слід зазначити наступне.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_9 сплатив 1 362 грн судового збору (а.с. 41, 61), проте оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, понесені відповідачем судові витрати не підлягають стягненню з позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 березня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити за сторонами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк