ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/289/20
провадження: 22-ц/819/766/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л. А. (суддя-доповідач)

суддів: Бездрабко В. О.,

Майданіка В. В.,

секретар Дундич А. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Федак Лілії Романівни, поданої в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2021 року у складі головуючого судді Сокирко Л.М. повний текст рішення складено 22 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в:

У січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, вимоги якого неодноразово змінювалися під час розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог заявник посилався на те, що з 30 грудня 2015 року зареєстрований шлюб між нею та ОСОБА_3 . З серпня 2019 року шлюбні стосунки між ними припинені. Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 27 січня 2020 року шлюб між ними розірвано.

За час шлюбу ними за спільні кошти було придбано транспортні засоби: Mersedes-Benz E200 1998 (2001), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 131 290.00грн, та Kawasaki ZZR 1100 1052 (1990), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 61900.00грн., які зареєстровані на ім`я відповідача.

Посилаючись на те, що фактично транспортні засоби знаходяться у відповідача, остаточно просила суд визнати транспортні засоби: Mersedes-Benz E200 1998 (2001), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , та Kawasaki ZZR 1100 1052 (1990), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2 спільною сумісною власністю та стягнути з ОСОБА_3 на її користь 96 595 грн компенсації вартості 1/2 частини транспортного засобу Mersedes-Benz E200 1998 (2001), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 та 1/2 частину вартості транспортного засобу Kawasaki ZZR 1100 1052 (1990), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2 ; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано транспортний засіб Mercedes-Benz Е 200, 1998 (2001), чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 550 (п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Рішення суду мотивовано тим, що сторони, у період перебування у шлюбі придбали транспортні засобі: Mersedes-Benz E200 1998 (2001), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , та Kawasaki ZZR 1100 1052 (1990), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2 .

Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя і якщо одним із них укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за ним виникають в обох. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Враховуючи наведене суд задовольнив позовні вимоги в частині визнання транспортного засобу Mersedes-Benz E200 1998 (2001), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя.

Посилаючись на те, що до складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що підстави для визнання транспортного засобу Kawasaki ZZR 1100 1052 (1990), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2 спільним сумісним майном подружжя відсутні, оскільки вказаний транспортний засіб у квітні 2020 року, під час перебування сторін у шлюбі, був проданий, а доказів того, що відповідач на власний розсуд без згоди позивачки реалізував транспортний засіб, остання не надала.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог щодо стягнення компенсації вартості 1/2 частки спільного сумісного майна подружжя суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обраний невірний спосіб захисту своїх прав, посилаючись на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться у пункті 25 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року.

В апеляційній скарзі адвокат Федак Л.Р., діючи в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення суду в частині відмови визнання транспортного засобу Kawasaki ZZR 1100 1052 (1990), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2 спільною сумісною власністю та стягнення компенсаційної вартості 1/2 частини транспортного засобу Mersedes-Benz E200 1998 (2001), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 та вартості 1/2 частину транспортного засобу Kawasaki ZZR 1100 1052 (1990), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2 скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати транспортний засіб Kawasaki ZZR 1100 1052 (1990), чорного кольору, державний номер НОМЕР_2 спільною сумісною власністю та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 96 595 грн. в рахунок компенсації 1/2 частини вартості транспортного засобу Mersedes-Benz E200 1998 (2001), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 та 1/2 частини вартості транспортного засобу Kawasaki ZZR 1100 1052 (1990), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховані суттєві обставини справи, а саме, те що транспортний засіб Kawasaki ZZR 1100 1052 (1990) був проданий відповідачем без згоди та відома позивача за довіреністю третій особі у період коли сторони не проживали разом, крім того, спірний транспортний засіб до теперішнього часу зареєстрований за відповідачем.

З огляду на те, що транспортні засоби є речами неподільними, позивач не користується ними, оскільки вони знаходяться у користуванні та володінні відповідача, в силу вимог частини 3 статті 370 та частини 2 статті 364 ЦК України, позивачка, яка бажає виділу, має право на одержання від іншого співвласника грошової компенсації вартості частки спірного майна.

Своїм право на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не скористався.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 та її представник - адвокат Федак Л.Р. апеляційну скаргу підтримали за обставинами викладеними у скарзі.

Просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду в частині відмови у визнані транспортного засобу Kawasaki ZZR 1100 1052 (1990), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2 спільною сумісною власністю та стягнення компенсації 1/2 частини вартості транспортного засобу Mersedes-Benz E200 1998 (2001), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 і 1/2 частини вартості транспортного засобу Kawasaki ZZR 1100 1052 (1990), чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2 скасувати та ухвалити нове, яким вказані позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Стефан Л.В. апеляційну скаргу не визнала, зазначивши, що, на її думку, судове рішення є законними та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Відповідно до частин 1- 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 виданим Дніпровським районним управлінням юстиції у м. Херсоні 30 грудня 2015 року, актовий запис 927 (а.с.4).

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 27 січня 2020 року, яке набрало законної сили 27 лютого 2020 року, шлюб між сторонами розірваний.

В період перебування у шлюбі сторонами, на підставі договору купівлі-продажу укладеного 28 березня 2018 року між ТОВ «Преміум авто люкс» та ОСОБА_3 , транспортний засіб Mersedes-Benz E200, тип загальний легковий седан -В, VIN: НОМЕР_4 , 2001 року випуску (а.с.90).

В той же день, 28 березня 2018 року, вказаний автомобіль перереєстрований Регіональним сервісним центром МВС України в АР Крим та м. Севастополі на ім`я ОСОБА_3 із видачею номерних знаків НОМЕР_1 , що підтверджується результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України, листом Регіонального сервісного центру МВС в Херсонській області від 29 квітня 2020 року №31/21/7-1527(а.с.42,60).

Станом на час розгляду справи вказаний транспортний засіб зареєстровано за відповідачем, що підтверджується листом ТСЦ МВС №6541 від 13 лютого 2020 року № 31/21/41-104 та результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України від 19 березня 2020 року (а.с.35,42).

Згідно звіту про незалежну оцінку колісного транспортного засобу, ринкова вартість транспортного засобу Mersedes-Benz E200, тип загальний легковий седан -В, VIN: НОМЕР_4 , 2001 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 , станом на дату оцінки, 30 жовтня 2020 року, становить 131 290.00грн.(а.с.103-142).

18 грудня 2018 року, у період перебування у шлюбі, сторонами на підставі договору купівлі-продажу укладеного між ТОВ «Преміум авто люкс» та ОСОБА_3 , транспортний засіб Kawasaki ZZR 1100, загальний мотоцикл - А, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , чорного кольору, 1990 року випуску(а.с.64-66).

В той же день, 18 грудня 2018 року, вказаний автомобіль перереєстрований Регіональним сервісним центром МВС України в АР Крим та м. Севастополі на ім`я ОСОБА_4 із видачею номерних знаків НОМЕР_2 , що підтверджується результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України, листом Регіонального сервісного центру МВС в Херсонській області від 29 квітня 2020 року №31/21/7-1527(а.с.43,61).

Станом на час розгляду справи вказаний транспортний засіб зареєстровано за відповідачем, що підтверджується листом ТСЦ МВС №6541 від 13 лютого 2020 року № 31/21/41-104 та результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України від 19 березня 2020 року (а.с.35,43).

Згідно звіту про незалежну оцінку колісного транспортного засобу, ринкова вартість транспортного засобу - мотоцикла Kawasaki ZZR 1100, 1990 року випуску, станом на дату оцінки, 30 жовтня 2020 року , становить 61 900.00грн. (а.с.143-176).

Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заперечуючи проти позовних вимог в частині визнання транспортного засобу Kawasaki ZZR 1100, номерний знак НОМЕР_2 , відповідач посилався на те, що у період шлюбу, у квітні 2019 року, вказаний транспортний засіб був ним проданий за довіреністю іншій особі.

Загальний порядок укладення договорів учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок № 1200) та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з пунктами 12, 16, 17 Порядку № 1200 оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг Міністерством внутрішніх справ (далі - МВС) і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта).

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою як для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала, так і для припинення права власності особи, яка видала таку довіренність.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 16 грудня 2015 року в справі № 6-688цс15, та у постанові Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі № 573/476/19 (провадження № 61-17254св19).

На час розгляду справи судом спірний транспортний засіб - мотоцикл Kawasaki ZZR 1100, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_3 , що підтверджується листом ТСЦ МВС №6541 від 13 лютого 2020 року № 31/21/41-104 та результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України від 19 березня 2020 року.

Належних та допустимих доказів відчуження вказаного транспортного засобу відповідачем третій особі матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції на зазначені вище вимоги закону та обставини справи уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, що транспортний засіб Kawasaki ZZR 1100, номерний знак НОМЕР_2 був відчужений відповідачем в період перебування сторін у шлюбі, а тому не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя, оскільки право власності сторін на спірний транспортний засіб на час розгляду справи судом не припинено.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

Враховуючи, що транспортний засіб мотоцикл Kawasaki ZZR 1100, реєстраційний номер НОМЕР_2 , придбаний сторонами у шлюбі, а презумпція спільності права власності подружжя на нього відповідачем, у встановленому законом порядку, не спростована, вказаний транспортний засіб належить сторонами, відповідно до вимог ст. 60 СК України, на праві спільної сумісної власності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення компенсації 1/2 частки вартості майна, що є спільною сумісною власністю подружжя суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач обрала неналежний спосіб захисту порушеного права, не внесла на депозитний рахунок суду вартість 1/2 частки спірного майна, що є обов`язковою вимогою відповідно до частини другої статті 365 ЦК України, а з вимогами про визнання ідеальних часток подружжя у спірному майні без його реального поділу до суду не зверталась.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів також не може погодитися.

Так, згідно з частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Результати аналізу змісту положень статті 71 СК України дають підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд у постанові від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616св18) зробив висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Згідно з установленою практикою вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Частинами першою та другою статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 просила суд провести поділ спільного майна подружжя, а саме автомобіля та мотоцикла, які є неподільними речами, та залишилися у володінні відповідача, в тому числі і на підставі статті 364 ЦК України, тобто шляхом припинення її права власності на спірне майно та присудження їй грошової компенсації за належну їй частку у спільному майні подружжя.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що позивач обрав неналежний спосіб захисту оспорюваного права, яким має бути позов на підставі статті 365 ЦК України.

Апеляційний суд звертає увагу, що нормою статті 365 ЦК України регламентовано порядок припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, які мають попередньо внести вартість частки на депозитний рахунок суду.

Оскільки у даному спорі позивач бажає одержати грошову компенсацію за належну їй частку у спільному майні та припинити своє право спільної власності, вона правомірно зазначила правовою підставою своїх позовних вимог статтю 71 СК України та статтю 364 ЦК України.

Враховуючи наведене, а також, що спірне майно, а саме транспортні засоби: мотоцикл Kawasaki ZZR 1100, загальний мотоцикл - А, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , чорного кольору, 1990 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіль Mersedes-Benz E200, загальний легковий седан -В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , чорного кольору, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи спільною сумісною власністю подружжя, є неподільними речами, які після розірвання шлюбу залишилися у володінні відповідача, а також що позивачка не має права на керування транспортними засобами та не володіє навичками керування, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача компенсацію вартості 1/2 частини спірного майна підлягають задоволенню.

Визначаючи розмір компенсації колегія суддів враховує, що сторонами вартість майна не погоджена, а тому виходить з дійсної вартості майна визначеного на час розгляду справи відповідно до звітів зроблених ПП «Вікторія-Експерт» на замовлення ОСОБА_1 відповідно до яких станом на дату оцінки, 30 жовтня 2020 року, ринкова вартість транспортного засобу Mersedes-Benz E200, реєстраційний № НОМЕР_1 , становить 131 290.00грн, а ринкова вартість транспортного засобу - мотоцикла Kawasaki ZZR 1100, 1990 року випуску, становить 61 900.00грн. (а.с.103-176).

Вказаний розмір ринкової вартості транспортних засобів відповідач не заперечував.

Зважаючи на викладене позовні вимоги про стягнення компенсації вартості 1/2 частини транспортних засобів, які є спільною сумісною власністю подружжя у загальному розмірі 96595.00грн ((131 290.00+61 900.00):2=96595.00) підлягають задоволенню.

Наслідком стягнення на користь позивачки компенсації вартості частки майна є, відповідно до вимог частини другої статті 364, частини третьої статті 370 ЦК України, припинення її права на частку у праві спільної сумісної власності з дня отримання такої компенсації.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог, з підстав передбачених статтею 376 ЦПК України, слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким визнати транспортний засіб Kawasaki НОМЕР_6 , спільною сумісною власністю подружжя, стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію вартості 1/2 частини спільного сумісного майна подружжя та припинитиправо позивачки на частку у праві спільної сумісної власності з дня отримання компенсації.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України понесені ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги у загальному розмірі 3810.12грн., мають бути покладені на відповідача.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Федак Лілії Романівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2021 року в частині відмови у задоволені позовних вимог про визнання транспортного засобу Kawasaki ZZR 1100, 1990 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації вартості 1/2 частини транспортних засобів, які є спільною сумісною власністю подружжя, скасувати і ухвалити нове рішення.

Визнати транспортний засіб Kawasaki ZZR 1100, загальний мотоцикл - А, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , чорного кольору, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частини транспортних засобів: Mersedes-Benz E200, загальний легковий седан -В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , чорного кольору, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та Kawasaki ZZR 1100, загальний мотоцикл - А, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , чорного кольору, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 у загальній сумі 96595.00грн. (дев`яносто шість тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять гривень 00 копійок).

Припинити право ОСОБА_1 у спільній сумісній власності на транспортні засоби Mersedes-Benz E200, загальний легковий седан - В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , чорного кольору, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та Kawasaki ZZR 1100, загальний мотоцикл - А, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , чорного кольору, 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з дня отримання нею присудженої компенсації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3810.12грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 04 червня 2021 року.

Головуючий Л. А. Приходько

Судді: В. О. Бездрабко

В. В. Майданік