Справа №443/1858/20
Провадження №2/443/22/21
17 червня 2021 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Сливки С.І.,
за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,
представника позивача адвоката Яременка І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,
позивач звернулась до суду із позовом, у якому просить визнати за нею право на 2/3 частини земельної ділянки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бортниківської сільської ради, площею 1,59 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №015652, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №526 від 22.08.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай) за №397, з яких 1/3 частина в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3 та 1/3 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_4 .
Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , після смерті до складу якої увійшов житловий будинок в АДРЕСА_1 . Також у склад спадщини увійшло право на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бортниківської сільської ради площею 1,59 умовних кадастрових гектари, належне померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №015652, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №526 від 22.08.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською районною державною адміністрацією по Бортниківській сільській раді за №397. Заповіту ОСОБА_3 щодо розпорядження своїм майном не залишив. Згідно довідки Ходорівської міської ради №418 від 03.08.2020 року ОСОБА_3 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав в АДРЕСА_1 , до дня смерті та на день смерті ОСОБА_3 разом з ним в АДРЕСА_1 були зареєстровані і проживали: дружина - ОСОБА_4 , дочка - ОСОБА_5 та син - ОСОБА_2 . Стверджує, що оскільки ОСОБА_3 не залишав заповіту, то спадкування відбулося за законом, тому позивач, її брат та матір фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки проживали разом із ним на час смерті та вступили у володіння спадковим майном, що належало померлому. Таким чином вони успадкували по 1/3 частини спадкового майна кожен, проте юридично спадщину не оформляли.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивачки, ОСОБА_4 . Зазначає, що від імені ОСОБА_4 виконавчий комітет Бортниківської сільської ради посвідчував заповіт за №35 від 11.02.1998 року в користь позивачки та у визначений законом термін вона звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4 . 04.05.2012 року позивачка отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті своєї матері. Зазначає, що в листопаді 2012 року відповідач - ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом. Ухвалою Жидачівського районного суду від 12.11.2012 року провадження у вищезгаданій справі закрито у зв`язку із укладенням мирової угоди між сторонами. Згідно цієї мирової угоди за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_1 визнано право власності на 2/3 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 , який належав покійному ОСОБА_3 . При цьому між сторонами встановлено порядок користування будинком та надвірними спорудами. Згодом позивачка вирішила юридично оформити своє право на іншу частину спадкового майна, після смерті матері, а саме на 1/3 частину земельної частки (паю) на території Бортниківської сільської ради площею 1,59 умовних кадастрових гектари, яке матір фактично успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , однак юридично не оформила.
08.09.2020 року ОСОБА_1 звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору для видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом відносно права на земельну ділянку (пай), однак постановою нотаріуса їй було відмовлено. Причиною відмови стала відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), що знаходиться на території Бортниківської сільської ради, що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була його дружина - ОСОБА_4 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Відтак, змушена звертатися до суду із даним позовом з метою захисту своїх прав на спадкове майно.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 19.01.2021 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою від 12.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті. Крім того, в порядку витребування доказів вирішено зобов`язати Жидачівську державну нотаріальну контору в особі завідувача в строк до 07 травня 2021 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області належним чином завірені копії спадкової справи №676/2011, яка заводилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та інформацію про те, чи заводились спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і якщо так, то надати спадкову справу для огляду в судовому засіданні.
29.04.2021 року через канцелярію Жидачівського районного суду Львівської області Жидачівською ДНК Матусеком В.В. надіслано копію спадкової справи №676/2011, яка заводилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та інформаційну довідку, якою повідомлено, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа не заводилася.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, з мотивів, викладених у позовній заяві. Просить позов задоволити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не подав відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без його участі до суду не надходило.
У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.
У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.
Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Бортниківською сільською радою Жидачівського району від 22.05.1997 року (а.с. 12).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок в АДРЕСА_1 . Також у склад спадщини увійшло право на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бортниківської сільської ради площею 1,59 умовних кадастрових гектари, належне померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №015652, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №526 від 22.08.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською районною державною адміністрацією по Бортниківській сільській раді за №397.
Заповіту ОСОБА_3 щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав, що стверджується довідкою №418, виданою Ходорівською міською радою Жидачівського району Львівської області від 03.08.2020 року (а.с.19).
Згідно довідки Ходорівської міської ради №418 від 03.08.2020 року ОСОБА_3 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 , разом з ним були зареєстровані та проживали: дружина - ОСОБА_4 , 1937 року народження; дочка - ОСОБА_6 , 1977 року народження та син - ОСОБА_2 , 1968 року народження.
Оскільки ОСОБА_3 не залишав заповіту, то спадкування відбулося за законом.
Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу "запис відновлено" Серії НОМЕР_2 від 11.07.1980 року у м.Жидачеві райвідділ ЗАГС Львівської області, 15.11.1967 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.9).
Як вбачається із свідоцтва про народження ОСОБА_6 Серії НОМЕР_3 від 16.07.1977 року, батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.10).
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_4 від 06.08.1999 року у Борниківській сільській раді Жидачівського району Львівської області, 06.08.1999 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (а.с.11).
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки проживали разом із ним на час смерті та вступили у володіння спадковим майном, що належало померлому. Таким чином вони успадкували по 1/3 частини спадкового майна кожен, проте юридично спадщину не оформляли.
Згідно листа Жидачівської державної нотаріальної контори №152/02-14 від 28.04.2021 року, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа не заводилася (а.с.37).
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 , виданим Бортниківською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 04.11.2011 року (а.с.13).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бортниківської сільської ради загальною площею 2,14 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) ЛВ №015880 від 13.09.1996 року, а також право на 1/3 частину земельної ділянки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бортниківської сільської ради площею 1,59 умовних кадастрових гектари, яке вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , однак юридично не оформила.
За життя ОСОБА_4 було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Бортниківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 35, згідно якого остання заповіла усе своє майно - ОСОБА_6 (а.с. 14).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.05.2012 року, ОСОБА_1 видано свідоцтво на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) в майні ССП "Дністер" площею 2,14 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) ЛВ №015880 від 13.09.1996 року (а.с.15).
Відповідно до ухвали Жидачівського районного суду від 12.11.2012 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_10 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом, провадження у вищезгаданій справі закрито у зв`язку із укладенням мирової угоди між сторонами. Згідно цієї мирової угоди за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_1 визнано право власності на 2/3 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 , який належав покійному ОСОБА_3 . При цьому між сторонами встановлено порядок користування будинком та надвірними спорудами (а.с.16).
Предметом спору у даній справі є земельна частка (пай) площею 1,59 умовних кадастрових гектари, розташована на території Бортниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області.
Оскільки, правовідносини з приводу спадкування виникли у травні 1997 році то відповідно до Перехідних положень ЦК України 2003 року регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.
Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.
Постановою №210/02-31 від 08.09.2020 року (а.с.20) завідувачем Жидачівської ДНК Матусеком В.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), що знаходиться на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області.
Як вбачається з довідки Жидачівської ДНК №220/02-14 від 26.05.2021 року, Жидачівська державна нотаріальна контора повідомляє, що в постанові №210/02-31 від 08.09.2020 року допущено описку, а саме замість Бортниківська сільська рада вказано "Кніселівська сільська рада" (а.с.59).
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.1 ст.1235 Цивільного кодексу України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не одержав свідоцтва про право на майно.
Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Позивач позбавлений можливості вирішити питання оформлення спадщини у позасудовому порядку.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.
Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з-за відсутності у неї правовстановлюючого документу на нерухоме майно.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Згідно із ст .ст. 81,126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.
Позивачка стверджує, що Сертифікат Серія ЛВ №015652 року нею втрачено.
ОСОБА_1 звернулася у Відділ у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із заявою про надання інформації про реєстрацію сертифіката на середню земельну частку (пай) за ОСОБА_3 .
14.08.2020 року листом-відповіддю відділу Держгеокадастру (а.с.17) повідомлено, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Бортниківській сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №015652 від 30.10.1996 року на ОСОБА_3 . Реєстраційний номер 397. Площа земельної ділянки - 1,59 умовних кадастрових гектари. Підстава видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 22.08.1996 року №526 (а.с.17).
Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаного сертифіката не видавалися.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відтак, відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно, перешкоджає йому в реалізації спадкових прав, зокрема - оформленню спадщини нотаріусом.
Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (1/3 частки) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 та (1/3 частки) в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , суд вважає, що її позовні вимоги щодо визнання за нею в порядку спадкування за законом та за заповітом права на земельну ділянку ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на 2/3 частини земельної ділянки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бортниківської сільської ради, площею 1,59 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №015652, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №526 від 22.08.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай) за №397, з яких 1/3 частина в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3 та 1/3 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 22 червня 2021 року.
Головуючий суддя С.І Сливка