Справа № 431/2127/17
Провадження № 22-ц/810/48/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Стахової Н. В.,

суддів: Кострицького В. В., Назарової М. В.,

за участю секретаря

судового засідання: Залюшного О. Г.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження об`єднану цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 19 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді Ткач О. В. в приміщенні того ж суду

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі Банк, позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі відповідачі) про стягнення заборгованості, у якому просить суд стягнути на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 31_150 від 19.07.2012.

В обґрунтування позову Банк посилається на те, що між ОСОБА_1 та Банком був укладений кредитний договір № 31_150 від 19.07.2012 відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 50 000,00 грн, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 21 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором. Зазначена процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. Кредит надавався на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 18.07.2022 року на споживчі потреби.

Відповідач зобов`язався щомісячно проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 416, 67 грн та сплачувати проценти. Банк свої зобов`язання виконав повністю.

19.07.2012 між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 31_150/1 відповідно до якого ОСОБА_2 взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями позичальника ОСОБА_1 , що випливають з кредитного договору № 31_150 від 19.07.2012. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

ОСОБА_1 не своєчасно та не в повному обсязі виконував свої зобов`язання за договором № 31_150 від 19.07.2012 у зв`язку з чим станом на 27.04.2017 утворилась заборгованість за кредитним договором № 31_150 від 19.07.2012, яка складає 72253,21 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом в розмірі 38868,09 грн., відсотки за користування кредитом з 01.08.2014 по 26.04.2017 в розмірі 23031,84 грн, інфляційні втрати з листопада 2014 по березень 2017 за прострочення сплати кредиту в розмірі 2605,11 грн, інфляційні втрати Банку з серпня 2014 р. по березень 2017 р. за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в сумі 6346,35 грн, 3% річних за прострочення сплати кредиту за період з 03.11.2014 по 26.04.2017 в розмірі 456,61 грн, 3% річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.08.2014 по 26.04.2017 р. в розмірі 945,21 грн., яку банк просив стягнути з відповідачів.

У лютому 2020 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі Банк, позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі відповідачі) про стягнення заборгованості, у якому просить суд стягнути на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 31_150 від 19.07.2012 року.

В обґрунтування позову Банк посилається на те, що між ОСОБА_1 та Банком був укладений кредитний договір № 31_150 від 19.07.2012 відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 50 000,00 грн, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 21 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором. Кредит надався готівкою одноразово строком на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 18.07.2022. Відповідач зобов`язався щомісячно проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 416, 67 грн та сплачувати проценти. Банк свої зобов`язання виконав повністю. 19.07.2012 між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 31_150/1 відповідно до якого ОСОБА_2 взяла на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями позичальника ОСОБА_1 , що випливають з кредитного договору № 31_150 від 19.07.2012. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Рішенням Старобільського міського суду Луганської області від 26.06.2017 у справі № 431/2127/17, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 31_150 від 19.07.2012, яка складає 72253,21 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом в розмірі 38868,09 грн, відсотки за користування кредитом з 01.08.2014 по 26.04.2017 р. в розмірі 23031,84 грн., інфляційні витрати з листопада 2014 по березень 2017 за прострочення сплати кредиту в розмірі 2605,11 грн, 3% річних за прострочення сплати кредиту за період з 03.11.2014 по 26.04.2017 в розмірі 456,61 грн, інфляційні витрати Банку з серпня 2014 р. по березень 2017 р. за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в сумі 6346,35 грн, 3% річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.08.2014 по 26.04.2017 в розмірі 945,21 грн. Проценти по кредиту розраховані за період по 26.04.2017.

ОСОБА_1 не своєчасно та не в повному обсязі виконував свої зобов`язання за договором № 31_150 від 19.07.2012 у зв`язку з чим станом на 16.01.2020 утворилась заборгованість за кредитним договором № 31_150 від 19.07.2012 в сумі 22814,01 гр., яка складається з заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом за період з 27.04.2017 по 03.05.2018 у розмірі 8318,84 грн, 3% річних за прострочення боргу за період з 27.04.2017 по 16.01.2020 у розмірі 1563,76 грн, 3% річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 27.04.2017 по 16.01.2020 у розмірі 2423,70 грн, інфляційних втрат за прострочення боргу за кредитом за період з травня 2017 по січень 2020 у розмірі 3926,11 грн, інфляційні витрати за прострочення процентів за користування кредитом за період з травня 2017 по січень 2020 у розмірі 6581,60 грн, які Банк просив стягнути з відповідачів.

Заочним рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 26.06.2017 позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 31_150 від 19.07.2012 у сумі 72253 грн 21 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 31_150 від 19.07.2012 у сумі 72253 грн 21 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 13.05.2020 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Старобільського районного суду Луганської області від 26.06.2017 задоволено. Заочне рішення Старобільського районного суду Луганської області від 26.06.2017 скасоване.

Протокольною ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 19.11.2020 справи об`єднані в одне провадження.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 19.11.2020 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 31_150 від 19.07.2012 станом на 27.04.2017, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 38868,09 грн, відсотки за користування кредитом з 01.08.2014 по 26.04.2017 в розмірі 23031,84 грн, інфляційні втрати з листопада 2014 року по березень 2017 за прострочення сплати кредиту в розмірі 2605,11 грн, інфляційні втрати Банку з серпня 2014 року по березень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в сумі 6346,35 грн, 3% річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.08.2014 по 26.04.2017 р. в розмірі 945,21 грн, всього: 72253,21 грн (сімдесят дві тисячі двісті п`ятдесят три гривні 21 коп.).

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 31_150 від 19.07.2012, а саме: заборгованість за прострочені проценти за користування кредитом за період з 27.04.2017 по 03.05.2018 у розмірі 8318,84 грн, 3% річних за прострочення боргу за період з 27.04.2017 по 16.01.2020 у розмірі 1563,76 грн, 3% річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 27.04.2017 по 16.01.2020 у розмірі 2423,70 грн, інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з травня 2017 по січень 2020 у розмірі 3926,11 грн, інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом за період з травня 2017 по січень 2020 у розмірі 6581,60 грн., всього 22814, 01 грн (двадцять дві тисячі вісімсот чотирнадцять гривень 01 коп.).Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 28.12.2020 виправлено описки в рішенні Старобільського районного суду Луганської області від 19.11.2020 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а саме: в резолютивній частині рішення у другому абзаці зазначено: «3% річних за прострочення сплати основного боргу з 03.11.2014 по 26.04.2017 в розмірі 456,61 грн».

Додатковим рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 28.12.2020 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» витрати, пов`язані з розміщенням оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» про виклик відповідачів у розмірі 630 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необ`грунтованість рішення суду першої інстанції, невідповідність нормам чинного законодавства, просить скасувати рішення Старобільського районного суду Луганської області від 19.11.2020 та відмовити позивачу у задоволенні позову.

Доводами апеляційної скарги є те, що позивач в порушення вимог ст. 83,95,175 ЦПК України надав до суду копії документів, які відповідно до ст. ст. 77,78 ЦПК України є неналежними та недопустимими доказами. Однією з декількох ознак сумнівності наданих позивачем копій документів є невідповідність підпису відповідача підпису особи, яка зазначена в копіях документів. Також предмети застави не відповідають договорам застави.

Банківська виписка не має обов`язкових реквізитів, що визначені п.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-ХІV, а тому не є письмовим доказом.

Всупереч вимогам Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 18.06.2003 № 254 виписка, надана Банком не містить прізвища і підписів або інших даних, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у справі. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим, містить намагання стягнути з відповідача безпідставні борги та не є доказом оформлення та укладення між сторонами кредитного договору. Банком не надано оригіналів кредитного договору і заяву про видачу готівки, підписану позичальником у липні 2012 року, а отже і не доведений факт укладення кредитного договору. Скаржник також посилається на постанову Верховного Суду України № 6-16цс15 та Постанову Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 752/6743/16-ц. Посилання суду на те, що позивач обгрунтовує свої вимоги рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 26.06.2017 є безпідставними, оскільки вказане рішення не відповідає навіть сумнівним документам, які надані позивачем. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», згідно якого забороняється на період антитерористичної операції нарахування пені та /або штрафів на суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводиться антитерористична операція. Відповідач є особою з м. Антрацит, а тому на нього поширюється ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що Банк неодноразово зазначав , що позбавлений можливості надати суду оригінали Кредитного договору № 31_150 від 19.07.2012 та Договору поруки № 31_150/1 від 19.07.2012, у зв`язку з тим, що договори знаходяться в приміщенні філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» за попередньою юридичною адресою: м. Луганськ, вул. Шевченко, буд.1 , тобто в населеному пункті, де здійснюється антитерористична операція. Крім того, невстановленими озброєними особами було здійснено незаконне зайняття приміщення Банку та незаконне заволодіння майном, коштами та документами Банку, про що в Єдиному реєстрі досудових розслідувань містяться дані щодо відкриття кримінального провадження № 0000125 від 13.02.2015. Банком також було повідомлено, що копії договорів та супровідних документів по кредитній справі роздруковані із сканованих копій, які зберігаються на електронних носіях інформації Банку та виготовлені шляхом сканування оригіналів документів за кредитною справою відповідно до внутрішніх документів Банку. Надати оригінали цих документів не має можливості з причин, які не залежать від Банку. На підтвердження укладення кредитного договору та договору поруки, а також існування договірних відносин між Банком та відповідачем надано копії виписок по рахункам, за якими обліковується кредитна заборгованість. Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Згідно з узагальнюючою податковою консультацією щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої наказом Державної податкової служби України від 05.07.2012 № 538 банківські виписки є первинними документами. Також надані Банком виписки по рахункам позичальника затверджені у плані рахунків бухгалтерського обліку банків України. Таким чином зазначені первинні документи бухгалтерського обліку Банку, які роздруковані з електронного носія, відповідають вимогам нормативно - правових актів. В позовній заяві не заявлено вимог щодо стягнення пені чи будь-яких штрафних санкцій за кредитним договором. Порушення відповідачем умов кредитного договору є підставою для нарахування визначених ст. 625 ЦК України платежів. Банківські документи отримано з автоматизованої банківської системи «БАРС -Millenium АТ «Ощадбанк». Відповідність цих копій засвідчено підписом працівника АТ «Ощадбанк» із зазначенням дати такого засвідчення.

В судовому засіданні представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим, надавши пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

31.05.2021 від ОСОБА_1 надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що карантин продовжено до 30.06.2021, яке колегія суддів не задовольнила, оскільки дійшла висновку щодо відсутності правових підтав для відкладення розгляду справи, крім того явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

ОСОБА_2 повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи відповідно до вимог ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведення антитерористичної операції».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Переглядаючи оскаржуване рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зауважує наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», суд першої інстанції виходив з того, що первинні документи бухгалтерського обліку Банку, які роздруковані з електронного носія, відповідають нормативно -правовим актам, які діяли на момент її формування, та не повинні містити будь -яких інших даних, крім тих, які встановлені як обов`язкові в силу закону. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач сплачував платежі за кредитним договором до липня 2014 року, що підтверджує факт досягнення домовленості з усіх умов кредитного договору сторонами та сам факт існування зобов`язання за кредитним договором. Копія кредитного договору № 31_150 від 19.07.2012 та договору поруки № 31/1_150 від 19.07.2012 роздруковані із сканованих копій, які зберігаються на електронних носіях інформації Банку та виготовлені шляхом сканування оригіналів документів за кредитною справою відповідно до внутрішніх документів Банку. Отже позивачем надано достатньо доказів на підтвердження позовних вимог, а твердження відповідача ОСОБА_1 , що позивач обґрунтовує свої вимоги лише рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 26.06.2017 є безпідставними.

Колегія суддів вважає цей висновок суду першої інстанції правильним, оскільки він відповідає встановленим обставинами справи та правильно застосованим до правовідносин сторін нормам матеріального та процесуального права, та зауважує наступне.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що 19.07.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір кредитний договір №31_150, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 50 000,00 грн, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 21 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором. Зазначена процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. Кредит надавався на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 18.07.2022 року на споживчі потреби.

Відповідно до п. 1.5. - 1.6.3. Кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 416,67 гривень та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань.

Відповідно п.п. 4.3.1, 4.3.5. Кредитного договору позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим Договором. Позичальник зобов`язаний відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього Договору.

Згідно п.п. 4.2.1 - 4.2.2. Кредитного договору банк має право вимагати від Позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по цьому Договору. При виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку.

За невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому Договорі та чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки понад неустойку (пеню, штраф) (п. 5.1 Кредитного договору).

Пункт 7.8 Кредитного договору передбачає збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов`язань позичальника (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами цього Договору.

Всі спори між сторонами, які виникають у зв`язку з цим Договором, вирішуються шляхом переговорів, а при недосягненні домовленості в судовому порядку відповідно до законодавства (п. 6.2 Кредитного договору).

19.07.2012 на забезпечення вказаного кредитного договору між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 31/1_150, за умовами якого остання поручилась відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором № 31_150 від 19.07.2012 (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2. Договору поруки № 31_150/1 від 19.07.2012 поручитель відповідає по зобов`язаннях за кредитним договором перед кредитором в тому же обсязі, що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними до тих пір, поки всі зобов`язання по кредитному договору не будуть виконані повністю.

Згідно з п. 5.4. Договору поруки № 31_150/1 від 19.07.2012 сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов`язань позичальника (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами цього Договору.

Станом на 27.04.2017 в результаті невжиття Відповідачами заходів щодо погашення боргу перед Позивачем, наявна заборгованість за Кредитним договором № 31_150 від 19.07.2012 року складає 72253, 21 гривень, у тому числі: 38868, 09 грн борг за кредитом; 23031, 84 грн відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 26.04.2017;

2605, 11 грн - інфляційні втрати Банку з листопада 2014 року по березень 2017 року за прострочення сплати Кредиту; 6346, 35 грн - інфляційні втрати Банку з серпня 2014 року по березень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом; 456, 61 грн, три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 03.11.2014 по 26.04.2017; 945, 21 грн - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом з 01.08.2014 по 26.04.2017. А також заборгованість за прострочені проценти за користування кредитом за період з 27.04.2017 по 03.05.2018 у розмірі 8318,84 грн., 3% річних за прострочення боргу за період з 27.04.2017 по 16.01.2020 у розмірі 1563,76 грн, 3% річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 27.04.2017 по 16.01.2020 у розмірі 2423,70 грн, інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з травня 2017 по січень 2020 у розмірі 3926,11 грн, інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом за період з травня 2017 по січень 2020 у розмірі 6581,60 грн, всього 22814, 01 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина третя статті 509 ЦК України, пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша та друга статті 553 ЦК України).

Згідно письмових пояснень представника позивача та його пояснень в судовому засіданні оригінал кредитного договору та договору поруки, оригінали первинних документів позивачем суду надані не були, оскільки оригінал кредитної справи немає згоди надати, оскільки договори знаходяться в приміщенні філії -Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» за попередньою юридичною адресою: м. Луганськ, вул. Шевченко, буд.1 , тобто в населеному пункті, де здійснюється антитерористична операція. Крім того, невстановленими озброєними особами було здійснено незаконне зайняття приміщення Банку та незаконне заволодіння майном, коштами та документами Банку, про що в Єдиному реєстрі досудових розслідувань містяться дані щодо відкриття кримінального провадження № 0000125 від 13.02.2015.

Відповідно до відповіді заступника начальника відділу поліції О.С. Тарасова № 3053 № 111/42-2016 на ім`я начальника філії -Луганського обласного управління ПАТ «Ощадбанк`на запит №42-11/18 від 19.02.2015 щодо захоплення невстановленими озброєними особами майна, яке знаходиться у відділеннях банку інформуємо, що вказана заява була долучена до матеріалів кримінального провадження за номером 0000125 від 13.02.2015 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України. На теперешній час триває досудове розслідування, проводяться необхідні слідчі дії.

У відповідності до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути документи первинного бухгалтерського обліку та інформація з регістрів бухгалтерського обліку, оформлені у відповідності до вимог зазначеного Закону.

За приписами статті 9 наведеного Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Бухгалтерський облік є процесом виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень (стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів та всіх здійснених фінансових операцій до програмного комплексу банку є, окрім іншого, вимогою положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2003 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 559/7880, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно п. 3.4 Положення про організацію операційної діяльності в банках України ідентифікація операції передбачає її докладний опис, який має містити потрібну інформацію для різних підрозділів банку та внутрішнього аудиту, а саме: тип операції (міжбанківські розрахунки, операції з клієнтами банку, розрахунки за власними операціями тощо); номер та дату договору; конкретні строки (початок та завершення) операції згідно з договором; дані про контрагента; зміст операції (кредит, депозит, тип процентної ставки тощо); первинні документи; відповідальних виконавців (у тому числі за ініціювання операції, за реєстрацію та контроль за її проведенням).

В п. 5.1 вказаного Положення зазначено, що інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі.

Пунктом 5.5. Положення про організацію операційної діяльності в банках України передбачено, що форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку, дату здійснення останньої (попередньої) операції, дату здійснення поточної операції, код банку, у якому відкрито рахунок, код валюти, суму вхідного залишку за рахунком, код банку-кореспондента, номер рахунка кореспондента, номер документа, суму операції (відповідно за дебетом або кредитом), суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку, суму вихідного залишку.

Відповідно до пункту 5.6 вказаного Положення, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно до п.30 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018 бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації.

З урахуванням приписів статті 41 Закону України "Про Національний банк України", постанови Правління Національного банку України від 17.06.2004 № 280 "Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України" та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, інформація бухгалтерського обліку в банківських установах накопичується та зберігається на відповідних рахунках, повний перелік яких встановлений Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 913/758/16.

Позивачем, на підтвердження обліковування сум, що є предметом стягнення у цьому спорі, надані банківські виписки з рахунку ОСОБА_1 , які підтверджують наявність заборгованості відповідача перед позивачем.

Доказів належного, повного та своєчасного виконання позичальником прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 31_150 від 19.07.2012 стосовно повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідачем до справи не надано.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачем існування кредитних зобов`язань з відповідачем на умовах, наведених банком у позовній заяві, є неспроможними, оскільки наявність доказів у їх сукупності, у тому числі копії кредитного договору № 31_150 від 19.07.2012, копії заяви ОСОБА_1 з проханням про видачу кредиту на споживчі потреби, копії виписок по банківським рахункам, копія іпотечного договору від 19.07.2012, копія витягу про реєстрацію у державному реєстрі іпотек № 36995323 від 19.07.2012, інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, копії заяви на видачу готівки № 31_150 від 19.07.2012, копії договорів добровільного страхування майна, копії витягу від 28.05.2020 з Першого всеукраїнського бюро кредитних історій щодо зобов`язань ОСОБА_1 , копії договору поруки № 31/1_150 від 19.07.2012, даних про погашення відповідачем боргу у певні періоди тощо свідчать про укладення кредитного договору з відповідачем і часткове його виконання. Дійсність кредитного договору, достовірність розрахунку кредитної заборгованості відповідач не спростував.

За обставин не спростування відповідачем презумпції правомірності кредитного договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки підлягають виконанню.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обгрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Посилання відповідача на судову практику Верховного Суду містить посилання на випадки відсутності оригіналів документів та не враховує наявності всієї сукупності обставин справи та матеріалів, які підтверджують існування між сторонами грошових зобов`язань.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що банком порушено вимоги Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», колегія суддів зауважує наступне.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3% річних та інфляційних втрат входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, та інфляційні втрати, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів.

Таким чином, помилковим є посилання відповідача на вимоги Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки позивач не звертався з вимогою про стягнення пені та штрафних санкцій, а нарахування інфляційних втрат та 3% річних не є штрафом або пенею в розумінні ст. 625 ЦК України.

Довід скаржника про невідповідність підпису відповідача підпису особи в копіях документів, до уваги не приймаються, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин скаржником не надано.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 19 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного тексту постанови - 04 червня 2021 року.

Головуючий

Судді: