Справа 752/9695/18
провадження № 6/752/620/21
УХВАЛА

07.06.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

за участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ляпін Д.В. звернувся до суду із поданням, в якому просив надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Ляпіну Д.В. та іншим особам, які приймають участь у проведенні виконавчих дій, примусово проникнути до квартири АДРЕСА_1 .

В обгрунтування подання зазначено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебувають виконавчі провадження № 63900874 та № 63900555 з примусового виконання виконавчого листа № 752/9695/18 від 08.11.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 загальної суми заборгованості в сумі 265256,26 грн. На момент звернення із даним поданням виконавче провадження № № 63900555 закінчено, та сума боргу за виконавчим провадженням № 63900874 складає 129223,12 грн. В рамках зазначеного виконавчого провадження було встановлено, що боржнику на праві власності належить 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Приватний виконавець зазначає, що рішення суду на даний час в повному обсязі боржником не виконане, будь-яких спрямованих дій на виконання рішення суду боржником не здійснено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.04.2021 року, приватному виконавцю було відмовлено у задоволенні подання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 з огляду на недоведеність отримання або не отримання боржником вимоги від 31.03.2021 року про надання доступу до житла та здійснення виконавчих дій, а тому приватним виконавцем до даного подання долучаються відповідні докази. 15.04.2021 року під час виходу виконавця за вказаною адресою з метою опису майна боржника здійснити це не виявилось можливими, у зв`язку з тим, що двері ніхто не відчинив та виконавця не було допущено до приміщення. 15.04.2021 року приватним виконавцем в присутності двох понятих було винесено постанову про опис та арешт Ѕ частини квартири. Приватний виконавець зазначає, що рішення суду на даний час належним чином не виконано. Боржником не виконуються вимоги приватного виконавця, що свідчить про умисне невиконання рішення суду, а тому заявник вимушений звернутись до суду із даним поданням.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити за наступних підстав.

Статтею 30 Конституції України закріплює принцип недоторканності житла. Не допускається проникнення в житло або інше володіння особи, проведення в них огляду не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року; означені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Згідно статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно пункту дванадцятого частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатись до суду з поданням про розшук дитини чи про постановляння вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або іншої особи.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Виходячи зі змісту статті 439 ЦПК України, примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), можливе лише у разі, якщо боржник чи інша особа ухиляється або перешкоджає державному виконавцю у його вільному доступі до житла чи іншого володіння особи з метою провести виконавчі дії. Визначальним при розгляді подання виконавця про примусове проникнення до іншого володіння боржника є лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення перевірки майнового стану боржника. Отже, виконавець, звернувшись до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, має довести, що в даному випадку єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення до іншого володіння боржника для перевірки його майнового стану.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Згідно з положенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частинами 2, 5, 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно із п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Тобто, вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання виконавця, суд має встановити наявність таких умов: постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана на адресу боржника рекомендованим листом із повідомленням про вручення; боржник перешкоджає чи ухиляється від виконання рішення суду; виконавець вжив усіх заходів для виконання судового рішення, однак виконати рішення не вдалося.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в приватного виконавця Ляпіна Д.В. перебувають виконавчі провадження № 63900874 та № 63900555 з примусового виконання виконавчого листа № 752/9695/18 від 08.11.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 загальної суми заборгованості в сумі 265256,26 грн. На момент звернення із даним поданням виконавче провадження № № 63900555 закінчено, та сума боргу за виконавчим провадженням № 63900874 складає 129223,12 грн.

В рамках зазначеного виконавчого провадження було встановлено, що боржнику на праві власності належить 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

01.04.2021 року приватним виконавцем було надіслано боржнику ОСОБА_1 вимогу бути присутньою та надати доступ до житла для здійснення виконавчих дій - 15.04.2021 року, про що свідчить копія вимоги та копія реєстру відправлення.

Зазначена вимога боржнику вручена не була та повернулась за закінченням термінів зберігання, про що свідчить копія поштового повідомлення.

15.04.2021 року під час виходу виконавця за адресою: АДРЕСА_2 двері за вказаною адресою ніхто не відчинив, про що було складено відповідний акт.

Крім того, 15.04.2021 року приватним виконавцем Ляпіним Д.В. в присутності двох понятих було складено постанову про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої було описано та накладено арешт на Ѕ квартири АДРЕСА_1 .

Копію зазначеної постанови було направлено боржнику, про що свідчить копія супровідного листа № 1020 від 19.04.2021 року, однак, доказів її фактичного відправлення засобами зв`язку та дані про отримання та/або не отримання боржником цих документів із зазначенням причин до подання долучено не було.

Варто вказати, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.04.2021 року у справі № 752/9695/18, в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , було відмовлено.

Зазначена ухвала суду у встановленому законом порядку приватним виконавцем оскаржена не була, натомість, в травні 2021 року, останнім, було подано до суду подання із аналогічними вимогами та зазначенням про те, що в квітні судом було відмовлено в задоволенні подання з огляду на те, що були відсутні лише докази належного повідомлення боржника про призначену виконавчу дію.

Однак, суд звертає увагу сторони заявника на те, що з мотивувальної частини зазначеної ухвали суду вбачається, що в задоволенні подання було відмовлено, зокрема, в зв`язку з тим, що в матеріалах справи були відсутні достатні докази того, що боржник перешкоджала вільному доступу приватного виконавця до житла, а доданий до подання акт, на думку суду, не міг вважатись таким доказом, оскільки, в ньому було зазначено, що двері ніхто не відчинив, що ніяким чином не свідчить про перешкоджання саме боржника вільному доступу виконавця до свого житла.

Зазначені докази не долучені і до даного подання, яке було подано до суду майже через місяць після постановлення судом ухвали про відмову в задоволенні подання.

Крім того, суд звертає увагу на те, що сама по собі відсутність боржника за місцем його реєстрації/проживання під час виходу приватного виконавця не свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення та перешкоджання у здійсненні виконавцем виконавчих дій.

Інших належних та достатніх доказів того, що боржник свідомо перешкоджає у вчиненні виконавчих дій вже після здійснення приватним виконавцем опису та арешту майна у виді Ѕ частини квартири, яка належить боржнику, матеріали справи не містять, та стороною заявника суду надано не було.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що суду не було надано достатніх доказів на підтвердження перешкоджання боржником вільному входженню приватного виконавця до квартири, відсутність в прохальній частині мети необхідності проникнення до квартири боржника та конкретних виконавчих дій, в зв`язку з якими приватному виконавцю необхідно проникнути до житла боржника, а тому суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити, в зв`язку з недоведеністю.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича від 28.05.2021 року про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.П. Чередніченко