КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/8104/20 Головуючий у І інстанції Рибак М.А.
Провадження №22-ц/824/7943/21 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі наземних транспортних засобів,

УСТАНОВИВ:

у березні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та ПрАТ «Просто-страхування», у якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь 65 300,77 грн., як вартість матеріального збитку, з урахуванням зносу та стягнути з ОСОБА_1 121 057,77 грн. матеріального збитку та 75 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що 01.05.2019 року в місті Умань відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Lexus LX 470» д/н НОМЕР_1 , під керуванням позивача та транспортного засобу ВАЗ 111830, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Так, у зазначеній ДТП транспортний засіб «Lexus LX 470» д/н НОМЕР_1 , який належить позивачу, отримав механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Черкаського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року по справі № 705/2113/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 111830, д/н НОМЕР_2 на момент вчинення ДТП була забезпечена Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/4265910 від 11.07.2018 року у ПрАТ «Просто-страхування».

Згідно із висновком ТОВ «Клевер Експерт» щодо вартості матеріального збитку № 290/05-19, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Lexus LX 470» д/н НОМЕР_1 склала 186 358,54 грн., а вартість матеріального збитку з урахуванням зносу склала 65 300,77 грн.

Разом із тим, у добровільному порядку відповідачі відмовились відшкодувати завдану шкоду позивачу.

Посилаючись на викладене, а також вимоги ст.ст. 1167 ЦК України, ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просив суд:

- стягнути солідарно з відповідачів на його користь 65300,77 грн., як вартість матеріального збитку з урахуванням зносу;

- стягнути з ОСОБА_1 121 057,77 грн. матеріального збитку та 75 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

РішеннямШевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 121 057,77 грн. та 2000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 1 210,57 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» суму витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою звернувся відповідач ОСОБА_1 , в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що не погоджується із висновками суду першої інстанції, якими суд відхилив доводи відповідача щодо неналежності висновку ТОВ «Клевер-Експерт» №290/05-19 від 07.06.2019 року, пославшись на неподання ОСОБА_1 доказів на його спростування.

Апелянт наполягає, що вказаний висновок виконаний з істотними порушеннями вимог Закону, тому не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Так, всупереч положенням ст.102 ч.7 та ст. 106 ч. 4 ЦПК України, висновок, складений експертом Трояном К.В. не містить зазначення, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Наданий позивачем висновок № 290/05-19 в порушення вимог пункту 4.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів із змінами не містить жодного додатку до звіту. Також відсутні докази фотофіксації огляду об`єкта оцінки.

Висновок № 290/05-19 не засвідчений ні підписом експерта Трояна К.В., а ні підписом директора TОB «Клевер Експерт» ОСОБА_3 ; не засвідчений печаткою юридичної особи, яка проводила оцінку об`єкта, а саме ТОВ «Клевер Експер», що є порушенням положень Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Крім того, огляд автомобіля Lexus LX 470, власником якого є ОСОБА_2 , проводився без повідомлення апелянта та без його участі.

Апелянт також звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що позивачем не подано до суду жодного документу, який би підтверджував здійснення розрахунку (калькуляції) відновлювального ремонту транспортного засобу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Романюк І.М. заперечує проти задоволення вимог скарги, посилаючись на їх безпідставність. Зазначає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, вірно прийняв в якості належного доказу Звіт про оцінку вартості збитку №290/05-19 ТОВ «Клевер Експерт», надавши йому належну правову оцінку. Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

В судове засідання по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення йому судової повістки.

30.11.2021 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшла заява адвоката Клібанської А.І. - представника ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю її явки через хворобу.

З огляду на відсутність доказів, які підтверджували поважність причин неявки у судове засідання ОСОБА_1 та його представника Клібанської А.І. (медичної довідки про стан здоров`я чи іншого документу, який підтверджує тимчасову непрацездатність) колегія суддів, керуючись положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України, дійшла висновку про визнання причин їх неявки неповажними та про розгляд справи за відсутності відповідача ОСОБА_1 та його представника, які належним чином повідомлені про судове засідання.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Романюк І.М. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, підтримав викладені у відзиві міркування, просив залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач ПрАТ «Просто-страхування» свого представника для участі у розгляді справи не направляло, надіславши на адресу апеляційного суду заяву про розгляд справи у відсутності представника товариства, оскільки вимоги апеляційної скарги не стосуються оскарження рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Просто-страхування».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам процесуального законодавства відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 1 травня 2019 року, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 111830, д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою, при виконанні обгону не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем LEXUS LX4709, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку і здійснював поворот ліворуч на вул. Довженка. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій порушив вимоги п. 2.3 Б, 12.1, 14.6 Правил дорожнього руху.

Згідно із постановою Черкаського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року справі № 705/2113/19 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 111830, д.н.з. НОМЕР_2 на момент вчинення ДТП була забезпечена полісом № АМ/4265910 від 11.07.2018 року у ПрАТ «Просто-страхування».

Пошкоджений автомобіль «Lexus LX 470» д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 .

Згідно зі Звітом щодо вартості матеріального збитку № 290/05-19 від 07.06.2019 року ТОВ «Клевер Експерт», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Lexus LX 470» д.н.з. НОМЕР_1 склала 186358,54 грн., а вартість матеріального збитку з урахуванням зносу склала 65300,77 грн.

За положеннями частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану джерелом підвищеної небезпеки шкоду покладається на володільця джерела. Разом з тим, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно із ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

При цьому, статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 36.1 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 9 вказаного закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Виходячи з положень вищевказаного закону та норм діючого цивільного законодавства, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що страховиком ПрАТ «Просто-страхування» було прийняте рішення про сплату страхового відшкодування, складено страховий акт № 136753 від 03.03.2020 року та сплачено позивачу ОСОБА_2 суму страхового відшкодування за вирахуванням суми ПДВ у розмірі 46 801,65 грн. 04.03.2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №4208 від 04.03.2020 року (том 1 а.с. 216).

ОСОБА_2 , звертаючись до суду з цим позовом, на підтвердження факту завдання майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди надав суду Звіт щодо вартості матеріального збитку № 290/05-19 від 07.06.2019 року, складений ТОВ «Клевер Експерт».

Заперечуючи проти заявленого позову, відповідач ОСОБА_1 посилався на те, що наданий позивачем Звіт № 290/05-19 від 07.06.2019 р. не є належним доказом, оскільки складений з істотними порушеннями вимог закону, цивільного процесуального законодавства та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Відхиляючи такі доводи відповідача, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не було надано жодного доказу, який би спростовував висновки ТОВ «Клевер Експерт», іншого звіту чи експертного висновку не подано, клопотань про призначення судовоїекспертизи не заявлялось.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання визначаються Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" від 12.07.2001 р. .

Цей закон розрізняє суб`єктів оціночної діяльності (ст. 5) та оцінювачів (ст. 6). До суб`єктів оціночної діяльності належать, зокрема, суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 15 вказаного Закону документом, який підтверджує достатній фаховий рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки для самостійного проведення оцінки майна є кваліфікаційне свідоцтво оцінювача. Кваліфікаційне свідоцтво видається Фондом державного майна України спільно з навчальним закладом, на базі якого проводилася підготовка та складався кваліфікаційний іспит, на підставі відповідного рішення Екзаменаційної комісії.

Право на здійснення оціночної діяльності суб`єкта оціночної діяльності засвідчується сертифікатом (ст. 18).

Згідно ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності несуть відповідальність за порушення вимог цього Закону в порядку, встановленому законами.

Згідно з п. 4.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судову експертизу" оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством.

Звіт про оцінку вартості матеріального збитку має відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України (далі - Методики), Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 та Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав».

Посилання апелянта на невідповідність Звіту про оцінку майна № 290/05-19 від 07.06.2019 року вимогам цивільного процесуального законодавства та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (далі - Інструкції) є недоречними і не можуть бути взяті до уваги, оскільки зазначені відповідачем положення ст. ст. 102, 106 ЦПК України та Інструкції стосуються порядку подання експертних висновків, які складаються за результатами проведення судових експертиз або експертних досліджень.

Проведення огляду транспортного засобу оцінювачем без виклику відповідача ОСОБА_1 не є підставою для визнання Звіту про оцінку неналежним доказом, оскільки в силу положень п. 5.2 Методики, виклик заінтересованих осіб для технічного огляду здійснюється замовником дослідження у разі потреби. Таким чином, участь заінтересованих осіб при проведенні огляду не є обов`язковою.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції протоколу №119 засідання Екзаменаційної комісії Фонду державного майна України від 28.05.2020 року, колегія суддів також відхиляє.

Так, зміст вказаного протоколу не впливає на правомірність Звіту №290/05-20 від 07.06.2019 року, оскільки на засіданні розглядалось питання професійної оціночної діяльності оцінювача Трояна К.В. , що не стосуються зазначеної справи. При цьому, комісія не позбавила оцінювача Трояна К.В . Свідоцтва оцінювача та не призупиняла його дію, зазначене засідання мало за собою наслідком рішення про проходження оцінювачем Трояном К.В. навчання за програмою підвищення кваліфікації оцінювача.

Доказів невідповідності Звіту №290/05-20 від 07.06.2019 року, складеного оцінювачем Трояном К.В. , вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, наявності у ньому значних недоліків, які б вплинули на достовірність оцінки, відповідачем ОСОБА_1 суду не подано та матеріали справи не містять.

Відповідно до статей 76, 77 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК Українивстановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, поданий позивачем Звіт про оцінку вартості матеріального збитку№290/05-20 від 07.06.2019 року є належним доказом, на підставі якого судом першої інстанції зроблено правильний висновок про розмір відшкодування матеріальної шкоди, яка підлягає до стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з урахуванням виплаченого АТ «Просто-страхування» страхового відшкодування.

Заявлене відповідачем ОСОБА_1 , клопотання про призначення по справі судової експертизи для визначення оцінки вартості матеріального збитку автомобіля «Lexus LX 470» д.н.з. НОМЕР_1 колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ч. 8 ст. 83 та ч. 3 ст. 367 ЦПК України, залишає без розгляду у зв`язку із порушенням відповідачем визначеного ч. 3 ст. 83 ЦПК України порядку подання доказів.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи калькуляції відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу спростовуються наявними в матеріалах справи доказами (том 1 а.с. 153-155).

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, оскільки особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування про що як видно з матеріалів справи не заперечував відповідач.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 06 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Ігнатченко Н.В.