Пр.№ 2/155/251/21
Справа № 155/1445/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м.Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Адамчук Г.М.

при секретарі судового засідання Ревуцькій М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі засідань Горохівського районного суду в м.Горохів Волинської області справу за позовом ОСОБА_1 до Горохівської міської ради Луцького району Волинської області, про визнання права власності на спадкове майно та надання права на завершення приватизації земельних ділянок, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до Квасівської сільської ради, зазначаючи у позовній заяві про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мама ОСОБА_2 , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , земельна ділянка, що передана безоплатно у приватну власність згідно рішення Квасівської сільської ради від 30 травня 1995 року №3.3, площею 0,58 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд. ОСОБА_2 залишила на користь позивача заповіт на вказане вище майно. Позивач є єдиним спадкоємцем майна по заповіту. Оскільки правовстановлюючих документів на вказане майно немає, а нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі йому свідоцтва про право на спадщину, то позивач просив визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами та право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на своє ім`я вищевказаних земельних ділянок в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Судові витрати просить залишити за собою.

Ухвалою Горохівського районного суду від 16 лютого 2021 року первісного відповідача - Квасівську сільську раду замінено на належного - Горохівську міську раду Луцького району Волинської області.

У підготовче судове засідання представник відповідача Горохівської міської ради Луцького району Волинської області не з`явився, однак до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника Горохівської міської ради Луцького району Волинської області, заявлені позовні вимоги визнають повністю.

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак скерував клопотання про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Із витягу з погосподарської книги Квасівської сільської ради №71 від 27.01.2020 вбачається, що згідно із записом у погосподарській книзі за 2002 рік будинок з надвірними будівлями та спорудами належав ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Із виписки з рішення Квасівської сільської ради від 30.05.1995 року №3.3 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян» вбачається, що ОСОБА_2 передано у приватну власність безоплатно земельну ділянку, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства площею 0,58 га та 0,25 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та споруд.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Квасівською сільською радою Горохівського району Волинської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Квасів Волинської області і після її смерті відкрилася спадщина (а.с.18).

З 1 січня 2004 року набрав чинності новий Цивільний Кодекс України (далі - ЦК України) в новій редакції.

Відповідно до п.п.4,5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 р.(далі - ЦК 1963 р.), обговорюючи питання про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Згідно з ч.1 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно з ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

На підставі абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Як вбачається із заповіту, посвідченого 10 травня 1999 року секретарем виконавчого комітету Квасівської сільської ради Горохівського району Волинської області (а.с.11), ОСОБА_2 заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, та все належне їй на день смерті майно своєму сину ОСОБА_1 .

Із інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №63279863, №63279884, вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, вищевказаний заповіт не змінювався та не скасовувався.

Як вбачається із довідки № 70 від 27 січня 2020 року, виданої Квасівською сільською радою Волинської області, ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 , одна. Чоловік спадкодавця - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Син - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкоємцями за законом та заповітом є син ОСОБА_1 , за заповітом - дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає в АДРЕСА_2 .

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 за заповітом, який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині судом не встановлено.

Наявність майна в натурі підтверджується технічним паспортом на об`єкт нерухомого майна від 10.02.2020 року (інвентаризаційна справа 77-2020) на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 6-10).

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.07.2020 року, виданої Горохівською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останній, у зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Крім того, згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу.

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець померлої ОСОБА_2 за заповітом, прийняв спадщину в установленому порядку, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останній, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та відмовою нотаріуса не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому, суд визнає за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , та право на завершення приватизації і реєстрацію права власності на його ім`я відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», земельної ділянки площею 0,58 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та земельної ділянки площею 0,25 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, наданих ОСОБА_2 у приватну власність згідно рішення Квасівської сільської ради від 30.05.1995 року №3.3 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян», в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264-265 ЦПК України, ст.ст. ч.1 ст.524, ст.ст.527, 529, 548, 549 ЦК УРСР ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , як на спадкове майно померлого власника ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації і реєстрацію права власності на його ім`я відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», земельної ділянки площею 0,58 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та земельної ділянки площею 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що були передані ОСОБА_2 у приватну власність згідно рішення Квасівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 30.05.1995 року №3.3 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян», в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий