Справа № 755/3217/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

за участю секретаря судових засідань - Кузьменко А.М.,

учасники справи:

представник позивача - Гіль Н.В.,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача - Войстрик В.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про розірвання договору споживчого кредиту, -

у с т а н о в и в :

Позивач за основним позовом - ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 28 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому змінено назву на ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 (відповідач) укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого відповідачу надано кредит в іноземній валюті в сумі 71 956 доларів США 00 центів, строком до 28.11.2028 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,4% річних. Згідно кредитного договору відповідач зобов`язався повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів, день сплати 28 число кожного місяця, розмір щомісячного ануїтетного платежу складає 805 доларів 00 центів США. Відповідач всупереч умов кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентів і станом на 13.01.2015 року має заборгованість по кредиту - 31 930 доларів США 67 центів, по процентам - 1 319 доларів США 80 центів та на підставі п.8.1 договору пеню за прострочення сплати по кредиту - 788 грн. 86 коп.; за прострочення сплати процентів - 544 грн. 79 коп. В подальшому позивачем було збільшено розмір позовних вимог, згідно яких просили стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла станом на 05.09.2018 року, яка складається з: боргу за кредитом - 31 930 доларів США 67 центів, боргу за процентами - 15 829 доларів США 14 центів, заборгованість по сплаті пені 340 728 грн. 06 коп., з яких пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 218 431,86 грн.; за несвоєчасне погашення процентів - 122 296,20 грн. В судовому засіданні представник позивача за основним позовом підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов вважав безпідставним, просив відмовити в його задоволенні.

Позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною зустрічною позовною заявою, в якій просила розірвати договір про надання споживчого кредиту №0 від 28.11.2007 року, обгрунтовуючи свої вимоги наступним. 28.11.2007 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк» був підписаний договір про надання споживчого кредиту №0, але вона ( ОСОБА_1 ) не отримала 71 956,00 доларів США з операційної каси банку, в порядку визначеному законодавством. Дане свідчить про те, що банк не виконав свої зобов`язання по видачі їй кредиту і по даний час є боржником перед нею. Тобто, з боку Банку мало місце істотне порушення умов кредитного договору - ненадання позичальнику грошових коштів, внаслідок чого вона ( ОСОБА_1 ) значною мірою позбавилася того, на що розраховувала при укладенні договору, що є підставою для розірвання договору кредиту відповідно до вимог ч.2 ст.651 ЦК України. В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали свої позовні вимоги, просили їх задовольнити, основний позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, та просили врахувати надані ними пояснення та обгрунтування, а також заяви, клопотання щодо наданих позивачем документів, заяву про застосування строку позовної давності.

Вислухавши пояснення сторін по основному та зустрічному позову, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

10.02.2015 року в суді зареєстрована позовна заява ПАТ «УкрСиббанк».

Згідно Довідки про автоматичний розподіл справи між суддями від 10.02.2015 року визначено головуючого по справі.

Перевірено реєстрацію відповідача за даними адресно-довідкової служби, згідно отриманих 20.02.2015 року даних встановлено, що відповідач зареєстрована на території Дніпровського району міста Києва.

Згідно ухвали від 23.02.2015 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового засідання.

19.03.2015 року в судовому засіданні прийнято ухвалу про прийняття до справи зустрічного позову.

Ухвалою суду від 24.06.2015 року витребувано докази.

31.08.2015 року позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Судом отримано витребувані документи.

30.09.2015 року згідно ухвали суду витребувано документи.

05.11.2015 року згідно ухвали суду призначено по справі судову почеркознавчу-економічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Згідно ухвали суду від 05.09.2016 року відновлено провадження у справі у зв`язку з повернення справи з експертної установи без висновку.

18.05.2017 року згідно ухвали суду призначено судову експертизу фінансово-кредитних операцій, зупинено провадження у справі.

06.12.2017 року до суду надійшов Висновок експерта.

11.12.2017 року відновлено провадження у справі.

12.02.2018 року відповідачем за основним позовом надано відзив.

10.09.2018 року позивачем за основним позовом подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

12.12.2018 року згідно ухвали суду призначено додаткову судову економічну експертизу, зупинено провадження у справі.

05.12.2019 року судом отримано Висновок експерта.

16.12.2019 року згідно ухвали суду відновлено провадження у справі.

Відповідачем по основному позову подано заяву про застосування строків позовної давності, заперечення проти вимог банку, ряд заяв, клопотань, письмових пояснень.

В суді були заслухані пояснення експертів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (двічі), які підтримали надані ними висновки.

Вислухавши пояснення представника банку, ОСОБА_1 , її представника, експертів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (двічі), дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

28.11.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (в подальшому назва - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення), відповідно до якого (п.1.1): банк зобов`язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 71 956 доларів США 00 центів та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 363 377 грн. 80 коп. за курсом НБУ на день укладення цього Договору (а.с.15-23 т.1).

Відповідно до п.1.2.1 надання кредиту здійснюється в наступний термін: 28.11.2007 року. Пунктом 1.2.2. договору визначено серед іншого, що позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 28.11.2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов Розділу 12 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 Договору. Позичальник зобов`язується повертати суму кредиту сплачувати проценти шляхом оплати ануїтетнипх платежів у розмірі 805 доларів США 00 центів в день оплати ануїтетних платежів.

Згідно п.1.3.1. за використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка установлюється у розмірі 12,4% річних. По закінченню 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.10.2 договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому п.10.2 даного Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому періоді. Пунктом 1.3.2. визначено, що сторони домовилися, що умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених п.10.2 договору.

Сторони узгодили та визначили в п.1.4 договору, що кредит надається позичальнику для придбання двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 1.5 Договору встановлено, що кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 28.11.2007 року підписаний сторонами, кожен аркуш Договору має підписи сторін, печатку Банку. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 - сторона спірного Договору (Позичальник) не заперечувала того, що вказаний Договір підписаний нею. Укладення, підписання ОСОБА_1 з банком спірного договору підтверджено і змістом зустрічного позову.

Згідно Виписки руху по рахунку № НОМЕР_1 за період з 28.11.2007 по 28.11.2007 кредит 71.956,00, призначення платежу - видача з поточного рахунку фізичної особи № НОМЕР_1 ОСОБА_1 . В даній виписці зазначені корр. рахунки - НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (а.с.80 т.1).

Відповідно до Заяв-індивідуальні угоди про купівлю іноземної валюти або банківських металів для погашення кредитної заборгованості (а.с.81-90 т.1) від 28.08.2014 року, 25.07.2014 року, 26.06.2014 року, 24.04.2014 року, 28.03.2014 року ОСОБА_1 (Клієнт, що є боржником або позичальником) за кредитним договором №0 від 28.11.2007 року доручає банку: купити іноземну валюту - 805 доларів США; придбану іноземну валюту зарахувати на рахунок Клієнта НОМЕР_4 ; перерахувати отриману від клієнта суму в гривнях при неможливості виконання цієї заяви або залишок коштів в разі його наявності на поточний рахунок НОМЕР_5 . Клієнт доручає банку перерахувати куплену згідно з цією заявою іноземну валюту в повному обсязі з поточного рахунку ( НОМЕР_4 ) на рахунок № НОМЕР_6 для погашення кредитної заборгованості за кредитним договором. Всі вказані заяви містять підписи ОСОБА_1 , дані про номери кредиту, рахунків, сум, дати укладення кредитного договору вписані в заяву вручну. Доказів того, що дані тексти, підписи складалися та ставилися не ОСОБА_1 суду не було надано.

Згідно Акту від 27.09.2013 року №7, складеного начальником відділу управління архівами АУ ДЗАОтаКАЗ, архіваріусом відділу управління архівами АУ ДЗАОтаКАЗ Київського регіонального департаменту АКІБ «УкрСиббанк», схваленого, погодженого та затвердженого, вилучені для знищення документи, не внесені до Національного архівного фонду, за 2006-2007 роки (а.с.143-154 т.1).

В матеріалах копії кредитної справи - КД 0 від 28.11.2007 року (а.с.155-232 т.1), наданої на вимогу суду банком, міститься копія кредитного договору; графік платежів; додаток №2 від 28.11.2007 року до кредитного договору, що стосується розміру та порядку нарахування комісії; додаткова угода №1 від 28.11.2007 року до кредитного договору, що стосується долучення до договору графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту та внесення додаткових пунктів до кредитного договору. Крім цього, с матеріалах даної кредитної справи є копія кредитного договору №0 від 28.11.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , який пов`язаний з кредитним договором 0 від 28.11.2007 року, і предметом якого є видача Басиладзе кредитних коштів у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним 1 557, 34 грн. Підставою для видачі траншу є: несплата страхового платежу Страховій компанії; підтвердження Страхової компанії факту несплати позичальником страхового платежу; відсутність обмежень на розпорядження поточним рахунком позичальника; відсутність у позичальника простроченої заборгованості перед банком за сумою наданого траншу та процентами. До цього договору долучені Графік платежів, додаток 2 «тарифи Банку», Додаткова угода від 28.11.2007 року.

Всі зазначені вище документи, що містяться в матеріалах кредитної справи, укладені між банком та ОСОБА_1 , на всіх зазначених документах містяться підписи ОСОБА_1 . В судових засіданнях ОСОБА_1 не надавала заперечень щодо укладення вказаних документів та не надавала доказів того, що підписи, що містяться на цих документах, їй не належать.

В матеріалах кредитної справи міститься Звіт незалежної оцінки нерухомого майна, складений 08.11.2007 року ТОВ «ЕкспертІнвест», дата оцінки 31.10.2007 року, замовник - ОСОБА_1 , адреса об`єкту - АДРЕСА_1 . Вказаним товариством на підставі договору від 08.11.2007 року між ними та ОСОБА_1 №44Е/11-07 виконано незалежну оцінку з метою визначення ринкової вартості об`єкта, який буде виступати забезпеченням за кредитними операціями замовника в АКІБ «УкрСиббанк». Ринкова вартість об`єкту визначена - 519 112,33 грн., що еквівалентно 102 794,52 доларів США.

Згідно Довідки, виданої начальником відділенням №784 ПАТ «УкрСиббанк» від 25.09.2015 року, останні повідомляють, що рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 , який є додатком до Довідки №55-2-27/140 від 23 вересня 2014 року, яка була видана АТ «УкрСиббанк» відділенням 784 на ім`я клієнта ОСОБА_1 номер за ДРФО НОМЕР_7 була некоректно сформована в системі АБС САП. Просили даний додаток вважати невірним. Повідомили, що по рахунку № НОМЕР_1 в валюті USD за період з 28.11.2007 р. по 22.09.2014 р. проводились дебітові та кредитові операції, перелік яких додано (а.с.240-241 т.1).

Меморіальні ордери від 28.09.2010 року, 30.08.2010 року (а.с.-249-250 т.1), 28.12.2007 року, 28.02.2008 року (а.с.1-2 т.2) свідчать про те, що в указані дати були здійснені банківські операції по отриманню та зарахуванню грошових коштів, призначення платежу - погашення заборгованості угода 0 від 28.11.2007 року ОСОБА_1

28.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) був укладений Договір іпотеки №71113 (а.с.207-209 т.2), відповідно до якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є власністю іпотекодавця на підставі одночасно укладеного Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Чернокур О.М. від 28.11.2007 року за реєстровим номером 4647у. Даний Договір іпотеки є забезпеченням зобов`язань за кредитним договором 0 від 28.11.2007 року, кредитним договором 0 від 28.11.2007 року. Договір іпотеки оформлено на нотаріальних бланках, посвідчений приватним нотаріусом Чернокур О.М. На договорі містяться підписи представника банку та ОСОБА_1 . Також на даному договорі нотаріусом вчинено заборону, є заява ОСОБА_1 про те, що вона в шлюбі не перебуває, майно, що є предметом даного правочину не є спільною сумісною власністю, що в квартирі не зареєстровані та не мають права користування малолітні та неповнолітні діти.

Відповідно до Заяв на переказ готівки (а.с.29-41 т.3): №46 від 28.01.2013 року, №8 від 28.02.2013 року, №6 від 28.03.2013 року, №64 від 29.04.2013 року, №21 від 28.05.2013 року, №20 від 28.01.2014 року, №45 від 28.02.2014 року, №8 від 28.01.2010 року, №14 від 28.09.2010 року, №16 від 29.11.2010 року, №17 від 28.10.2010 року, №2 від 28.12.2010 року, №28 від 30.01.2012 року, №32 від 30.07.2012 року, №8 від 28.08.2012 року, №9 від 28.09.2012 року, №53 від 29.10.2012 року, №55 від 28.01.2011 року, №67 від 28.02.2011 року, № 21 від 28.03.2011 року, № 27 від 28.04.2011 року, №17 від 28.12.2011 року. У всіх зазначених заявах вказано, що на погашення кредиторської заборгованості сплачуються грошові кошти, позичальник ОСОБА_1 .

При з`ясуванні питань, пов`язаних з цими заявами, по кожній окремо, ОСОБА_1 в судовому засіданні спочатку підтверджувала належність їй підписів на заявах, в подальшому після заперечень зі сторони її представника, зазначала, що підписи їй не належать або не знає чи то її підпис.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 30.11.2017 року (а.с.77-85 т.3), останні не змогли надати повні та обгрунтовані відповіді на поставлені питання. Питання, що ставилися експерту на вирішення, стосувалися перерахування грошових коштів, здійснення банківських операцій.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення додаткової судово-економічної експертизи від 29.11.2019 року (а.с.233-238 т.3), в матеріалах справи відсутні первинні документи, на основі яких був зроблений відповідний запис щодо видачі 71 956,00 дол. США з особового рахунку ОСОБА_1 . Зважаючи на відсутність відповідних документів, встановити за якою адресою та в якій годині був наданий кредит, кому були видані кошти та з яким призначенням платежу - неможливо.

У відповідності зі статтею 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.ст. 13, 14 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.ст. 256, 257, 264 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно із ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження №61-21807св19.

Аналізуючи встановлені в суді обставини, надані сторонами документи, враховуючи вимоги законодавства, суд приходить до наступного.

В суді встановлено та не оспорено сторонами, що 28.11.2007 року між сторонами було укладено договір про надання споживчого кредиту в сумі 71 956 доларів США, цільове призначення - на придбання двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; вказана квартира була придбана на ім`я ОСОБА_1 в цей же день - 28.11.2007 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чернокур О.М., за реєстровим номером 4647у. В цей же день - 28.11.2007 року, цим же нотаріусом Чернокур О.М., одночасно з укладенням договору купівлі-продажу вказаної квартири, посвідчено укладений між банком та ОСОБА_1 договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_1 передала в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» вказану квартиру в якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором 0 від 28.11.2007 року. В зазначеній квартирі ОСОБА_1 зареєстрована з 12.05.2008 року. Безпідставним та бездоказовим є посилання ОСОБА_1 на те, що квартиру вона купила не за кредитні кошти згідно кредитного договору 0 від 28.11.2007 року.

Враховується те, що ОСОБА_1 підписала та надала значну кількість документів, пов`язаних з оформленням кредиту, уклала ще один кредит (страхування), пов`язаний із споживчим кредитом, уклала договір іпотеки. Всі ці документи ОСОБА_1 не спростувала, до виникнення судового спору протягом восьми років нікуди не зверталася у випадку відповідності її тверджень про те, що кредит вона не отримувала; кредитний договір не просила розірвати.

З документів наданих стороною позивача - ПАТ «УкрСиббанк» слідує, що з листопада 2007 року по вересень 2014 року ОСОБА_1 здійснювала погашення кредиту щомісяця, після чого перестала вносити будь-які суми як по тілу кредиту так і по процентах. Жодних доказів того, що оплати по кредитному договору на протязі семи років здійснювалися не нею, що підписи на заявах про переказ готівки їй не належить, чи мали місце інші кредитні зобов`язання ОСОБА_1 в цьому ж банку, суду не було надано.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 грунтуються на тому, що банк станом на березень 2015 року (дату подачі зустрічного позову) так і не виконав свої зобов`язання та не надав їй кредитні кошти, тобто з боку позивача мало місце істотне порушення умов кредитного договору ненадання позичальнику кредитних коштів, внаслідок чого вона ( ОСОБА_1 ) значною мірою позбавилася того, на що розраховувала при укладенні договору , що є підставою для розірвання договору кредиту відповідно до вимог ч.2 ст.651 ЦК України.

Враховуючи встановлені в суді обставини, суд вважає, що ОСОБА_1 не довела свої зустрічні позовні вимоги, вони є безпідставні та бездоказові, що дає підстави для відмови в задоволенні зустрічного позову про розірвання договору.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона не отримала кредитні кошти, внаслідок чого позбавилася того на що розраховувала при укладенні кредитного договору, є безпідставні, матеріалами справи дані твердження спростовуються, а саме, що в день укладення спірного кредитного договору, були укладені договір купівлі-продажу квартири, на купівлю якої ОСОБА_1 оформлювала у банку кредит; придбана ОСОБА_1 квартира була передана банку в іпотеку на забезпечення виконання умов кредитного договору по поверненню кредиту.

Стосовно позовних вимог банку про стягнення заборгованості в суді встановлено наступне.

ОСОБА_1 надала до справи ряд заяв, листів - переписка з Національним Банком України в період знаходження справи в суді, яка свідчить про порядок діяльності банків, ведення фінансових документів, що в рамках даної справи носить інформативний характер.

Надані до справи зі сторони ОСОБА_1 заяви, клопотання про фальшивість документів; визнання фактів, в тому числі щодо факту невчинення банком дій щодо надання ОСОБА_1 кредиту; визнання певних обставин загально відомими - судом прийняті як додаткові обгрунтування, пояснення позиції сторони ОСОБА_1 , оскільки оцінку наданим до справи документам, доказам суд надає в судовому рішенні за результатами розгляду справи. Як зазначено в ч.3 ст.82 ЦПК України загальновідомі обставини не потребують доказування. В даному випадку порядок оформлення банківської документації визначена конкретними вимогами законодавства, в тому числі Положеннями, Інструкціями, дотримання яких є обов`язковим.

ОСОБА_1 посилається та просить застосувати вимоги ст.109 ЦПК України, якою передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів, або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт для з`ясування якого експертиза була призначена або відмовити у його визнанні.

Аналізуючи матеріали справи, встановлені в суді обставини, вимоги законодавства, суд вважає, що відсутні підстави для визнання фактів, які просила встановити сторона ОСОБА_1 шляхом проведення експертизи. Вказані факти стосуються питань оформлення кредитного договору, відповідність заборгованості, графіку, видачі кредитних коштів, належність підписів ОСОБА_1 і оцінку цим питанням суд дає за сукупністю всіх встановлених в суді обставин, у зв`язку з чим сам по собі висновок експертизи не мав би визначального для рішення суду значення.

З приводу ряду заяв ОСОБА_1 про фальшивість документів, наданих банком до справи (меморіальних ордерів, довідки-розрахунку, актів про вилучення та знищення документів), суд приходить до того, що дані заяви є безпідставні, оскільки ч.2 ст.185 ЦПК України (в редакції 2004 року) визначено, що особа, яка подала документ, який викликає сумнів в його достовірності або є фальшивим, може просити суд виключити його з числа доказів. В даному випадку мова іде про документи надані банком і останні не просили суд виключити якийсь документ з числа доказів.

Крім того, звертається увага на те, що у разі наявності в роботі банку порушень в оформленні, зберіганні документів, такі обставини самі по собі не можуть бути підставою для визнання наданих до справи документів фальшивими. Фальшивим документом є документ, який не відображає дійсності, і будь-яких належних та допустимих доказів того, що надані банком документи не відповідають дійсності, є фальшивими, суду не було надано.

Відповідно до Правової позиції, викладеної в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року №6-63цс13, яка на думку суду може бути застосована по даній справі, визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору усі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Все вище викладене дає підстави суду для прийняття рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором 0 від 28.11.2007 року, яка виникла за період з вересня місяця 2014 року. Укладення ОСОБА_1 з ПАТ «УкрСиббанк» кредитного договору 28.11.2007 року; витрачання кредитних коштів за цільовим призначенням - купівля квартири; передача в іпотеку майна - купленої квартири; оплата кредиту на протязі семи років - є фактами, що були встановлені в суді на підставі всіх наявних у справі доказів, та на підставі вимог законодавства.

Відсутність первинних документів, при наявності інших документів і встановлених фактів, - не є доказом відсутності правовідносин між сторонами та неотримання відповідачем грошових коштів.

ОСОБА_1 подала заяву про застосування строку позовної давності (а.с.64-67 т.4). Обгрунтуванням даної заяви зазначено те, що у зв`язку з ненаданням банком первинних документів, відсутністю прибуткових касових ордерів суд позбавлений можливості належним чином перевірити надані банком документи на предмет строку позовної давності, який має рахуватися по кожному платежу окремо.

При дослідженні даної заяви судом було встановлено, що строк позовної давності не сплинув, заборгованість складається з боргів по тілу кредиту, процентах, які виникли в період з вересня 2014 року, позов подано до суду 10.02.2015 року. Розрахунки пені за несвоєчасне погашення кредиту, процентів здійснено за період - один рік, що відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.258 ЦК України.

Таким чином, строк позовної давності не сплинув і стягненню з ОСОБА_1 на користь банку підлягає заборгованість, яка складається з боргу за кредитом - 31 930 доларів США 67 центів, боргу за процентами - 15 829 доларів США 14 центів, заборгованість по сплаті пені 340 728 грн. 06 коп., з яких пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 218 431,86 грн.; за несвоєчасне погашення процентів - 122 296,20 грн.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не зазначала про невідповідність сум, сплачених в рахунок погашення кредиту за розрахунками банку за період з часу укладення договору до вересня 2014 року, що дає підстави прийняти за належний доказ здійснені оплати за вказаний період в частині сум, дат, які вказані в розрахунках банку, що в сукупності підтверджує той факт, що час з якого виникла заборгованість - це вересень 2014 року.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про розірвання договору споживчого кредиту - залишити без задоволення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місцезнаходження: 04070, м.Київ, вулиця Андріївська,2/12, код ЄДРПОУ - 09807750) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у сумі - 47 759 доларів США 81 цент; пеню за несвоєчасне погашення заборгованості - 340 728 грн. 06 коп. та судовий збір - 3 654 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 11.06.2021 року.

Суддя: