09.06.2021 227/1642/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 червня 2021 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Тимофєєвої Г.Л.,

за участю секретаря судового засідання Заварзіної Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, ЄУНСС 227/1642/21, -

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її утримання, у розмірі 1/8 частини заробітку (доходів) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2016 року, відповідач є батьком дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Донька проживає разом із нею та вона здійснює за нею догляд. На даний час вона не працює, знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Відповідач перестав надавати матеріальну допомогу. Іншим особам відповідач аліменти не сплачує.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив до суду не подано.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених вимог Закону, суд вважає за можливе розглянути справу без відповідача та ухвалити заочне рішення.

За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Добропільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головно територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за №172, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 20.09.2016 року (а.с.4).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 01 листопада 2018 року Добропільським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 274, відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач є його матір`ю (а.с.3).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Згідно довідки виданої Управлінням соціального захисту населення Добропільської міської ради від 19.04.2021 р., ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні як одержувач допомоги дитині померлого годувальника призначено по 20.11.2030 р. , щомісячної допомоги при народженні дитини. Загальна сума доходу за період з 01.10.2020 р. по 31.03.2021 р. становить 11460,00 грн. (а.с.7).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 16962/6/05-99-12-03-16 від 27.05.2021 року, ОСОБА_2 , отримано дохід за 4 квартал 2020 року у розмірі 47617,94 грн., за 1 квартал 2021 року у розмірі 35533,55 грн., 46129,35 грн. та 3783,05 грн.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивачка в зв`язку з народженням дитини не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та отримує державну допомогу на дитину. Інших джерел доходів вона не має. Кошти, які отримує позивачка від держави до досягнення дитиною трьох років, не вистачає на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку.

В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1, 2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання їхньої дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров`я і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідачем не надано.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч.1.ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем позов поданий до суду 23 квітня 2021 року, тому з вказаної дати суд присуджує аліменти на утримання дитини.

Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років суд зазначає наступне.

Згідно ч.1,2 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.2,4,6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, за змістом вищевказаної норми права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. До таких висновків прийшов Верховний Суд в постанові від 12 листопада 2018 року у справі №202/712/17, провадження №61-28943св18.

Судом встановлено, що позивач проживає разом з малолітньою дитиною, яка не досягнула трирічного віку, відповідач є працездатною особою, водночас позивач позбавлена можливості отримувати самостійний дохід, оскільки доглядає за дитиною до досягнення трирічного віку.

Відповідачем суду не надано доказів, що останній не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Тому суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Тому суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення ОСОБА_3 , трирічного віку, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на утримання дитини та дружини за один місяць відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, тому в порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 908,00 гривень.

На підставі викладеного ст.75, 84, 85, 180-183 Сімейного кодексу України, керуючись ст.12, 76, 77, 81, 82, 259, 263-265, 273, 280 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 23 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на її утримання аліменти у розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 23 квітня 2021 року, і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Копію рішення направити сторонам.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Повний текст судового рішення складено 09 червня 2021 року.

Головуючий суддя Г.Л. Тимофєєва

09.06.2021