У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/7718/14

№ 2-п/183/5/21

10 лютого 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк В.В.,

за участі секретаря судового засідання Гамаскової Н.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2015 року по справі № 183/7718/14 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2015 року заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено та cтягнуто на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № DNH4KS98341714 від 22.01.2006 року у розмірі 498 455,19 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 438 757,65 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 213 876,47 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 452 881,37 грн., (де від суми заборгованості у розмірі 705 515,49 грн. віднімається сума заборгованості у розмірі 231 272,45 грн., яка була стягнута на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.09.2011 року, і різниця становить 474 243,04 грн.), суми фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та суми процентної складової штрафу у розмірі 23 712,15 грн., а також судовий збір у розмірі 3 654,00 грн., а всього на суму 502 109 грн. 19 коп.

23 вересня 2020 року від ОСОБА_1 до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява про перегляд вищевказаного заочного рішення. Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 не знав про існування позову і про винесення заочного рішення, дізнався лише у вересні 2020 року після того, як почали стягувати кошти за постановою державного виконавця.

24 вересня 2020 року залишено без руху заяву про перегляд заочного рішення, Ухвалу ОСОБА_1 отримав 24 грудня 2020 року, 6 січня 2021 року недоліки було усунуто, справу призначено до розгляду.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити, зазначивши, що гроші він не отримував, а отримував товар від фірми, яка потім перестала існувати. Крім того, будучі не в змозі виплачувати кредит, товар ним був повернутий вищевказаній фірмі. А тому вважає, що його ошукали шахраї, однак з заявою до правоохоронних органів він не звертався.

Представник АТ Комерційний банк «Приватбанк» Ведмідь І.О. проти задоволення заяви заперечував, зазначивши, що заявнику відомо про існування рішення суду з 2017 року. Крім того, по сьогоднішній день здійснюються відрахування з прибутків заявника, тобто рішення суду виконується на протязі трьох років. Просив відмовити в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, зокрема, обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, та докази, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України,заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто, для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції ст.288ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що його аргументи щодо обставин справи впливають на правильність його вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Відповідно, наявність тільки однієї з вказаних вище умов ( або тільки поважності причин неявки чи неповідомлення суду, або тільки наявності істотних для справи доказів) не може бути підставою для скасування заочного рішення згідно диспозиції ч.1ст.288 ЦПК України.

При цьому, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце проведення судових засідань, оскільки в матеріалах справи містяться корінці поштових відправлень щодо виклику відповідача в судове засідання. Як зазначив ОСОБА_1 в судовому засіданні, адресу він не змінював з 2015 року і наразі проживає за тією ж адресою, яка зазначена у позові, і на яку судом неодноразово надсилались судові виклики і повідомлення, що підтверджується поштовими документами, що маються в матеріалах справи.

Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував того факту, що про рішення суду від 25.03.2015 року йому відомо в 2017 році і вже три роки з його прибутків здійснюються відрахування в ході виконавчого провадження, тобто Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2015 року по справі № 183/7718/14 набрало чинності і вже три роки виконується.

Тобто, з моменту винесення рішення та направлення його відповідачу пройшло п`ять років, а з моменту відкриття виконавчого провадження та початку стягнення коштів і до часу звернення з заявою про перегляд заочного рішення пройшло три роки, а тому твердження заявника щодо того, що він дізнався про дане рішення суду лише в вересні 2020 року судом оцінюються критично, бо не відповідають дійсності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що незалежно від наявності обставин, на які посилається заявник та які (на його думку) мають значення для вирішення справи, ним не доведено, що він не знав та не був повідомлений про розгляд справи, і, отже, відсутні, передбачені ч.1 ст.288 ЦПК України підстави для скасування заочного рішення у даній справі.

Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд і скасування заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2015 року по справі № 183/7718/14 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення заборгованості необхідно відмовити.

Керуючись ст.287,288 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2015 року по справі № 183/7718/14 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення заборгованості -відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Березюк