Постанова

Іменем України

16 червня 2021 року

м. Київ

справа № 137/1642/19

провадження № 61-13243св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Уладівська сільська рада Літинського району Вінницької області,

третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року в складі колегії суддів: Марчук B. C., Сопруна В. В., Оніщука В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права на земельну частку (пай) та про виділення земельної частки (паю) в натурі.

Позовна заява мотивована тим, що його покійний батько ОСОБА_2 з 1974 по 1998 роки працював на різних посадах у колгоспі "Перемога", після реорганізації в колективному сільськогосподарському підприємстві "Перемога" (далі - КСП "Перемога"), був членом колгоспу і КСП, мав право на земельну частку (пай), однак до списку пайовиків на виділення земельної частки (паю) його включено не було, він не отримав сертифікат на право власності на земельну частку (пай).

На території Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області існує резервний фонд земель для осіб, які з різних причин не були включені до списку пайовиків як членів КСП "Перемога".

У серпні 2019 року він звернувся до нотаріуса Літинської державної нотаріальної контори про відкриття спадщини після смерті батька та до Уладівської сільської ради Літинського району із заявою про включення ОСОБА_2 до списку пайовиків КСП "Перемога", яким надається право на земельну частку (пай), проте йому було відмовлено у зв`язку із тим, що спілка по розпаюванню відсутня, рекомендовано звернутися до суду.

Він не знав про те, що його покійний батько ОСОБА_2 мав право на земельну частку (пай) як член КСП і після його смерті не залишилось жодних документів, які б посвідчували таке право, в зв`язку з чим пропустив строк позовної давності для звернення до суду.

Враховуючи зазначені обставини, ОСОБА_1 просив суд поновити пропущений строк позовної давності для звернення до суду, визнати за ним право на земельну частку (пай), як спадкоємця після смерті батька ОСОБА_2 , який був членом КСП «Перемога» та зобов`язати Уладівську сільську раду Літинського району Вінницької області та Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати йому земельну ділянку у власність за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення із земель запасу Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі земельної частки (паю) 1,58 умовних кадастрових гектарах.

Короткий зміст ухвалених у справі судових рішень

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 01 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Поновлено пропущений строк позовної давності.

Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), як спадкоємця після батька ОСОБА_2 , який був членом КСП «Перемога».

Зобов`язано Уладівську сільську раду Літинського району Вінницької області та Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надати ОСОБА_1 земельну ділянку у власність за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення із земель запасу Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі земельної частки (паю) 1,58 умовних кадастрових гектарах.

Оцінивши дані позивачем докази, та керуючись нормами статей 16, 81, 89, 256, 257, 261 ЦК України, Указом Президента України № 720 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року скасовано рішення Літинського районного суду Вінницької області від 01 червня 2020 року та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оскільки батько позивача ОСОБА_2 за життя, не вирішував питання про виділення йому земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у його права на земельну частку (пай), не ставив питання про включення його до списку громадян - членів КСП "Перемога", які мають право на земельну частку (пай), тому відсутні правові підстави для визнання такого права за позивачем.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У вересні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року, в якій просив оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі № 396/1683/18-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 323/323/17.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскільки батько позивача ОСОБА_2 був членом КСП "Перемога", мав право на земельну частку (пай), однак із невідомих причин не був включений до списку пайовиків на виділення земельної частки (паю) та не отримав сертифікат на право власності на земельну частку (пай), тому позивач ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті батька має право на земельну частку (пай). При цьому невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Суд апеляційної інстанції не врахував, що відповідач визнав позов.

Апеляційна скарга підписана неповноважною особою.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 07 вересня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до архівної довідки Літинської районної державної адміністрації Вінницької області від 23 січня 2019 року №01-19/31 у документах КСП "Перемога" с.Уладівка за 1974-1998 роки значиться ОСОБА_2 , де вказано його трудовий стаж за період роботи з 1974 року по 1998 рік.

Згідно з архівною довідкою Літинської районної державної адміністрації Вінницької області від 23 січня 2019 року № 01-19/32 у 1993 році колгосп "Перемога" рішенням зборів уповноважених членів колгоспу було реорганізовано в КСП "Перемога". Рішенням загальних зборів членів КСП від 15 грудня 1999 року протокол № 2 КСП "Перемога" припинено свою діяльність. Рішенням співвласників майна та земельних паїв, згідно із рішенням установчих зборів від 08 лютого 2000 року протокол № 1 було створено СТОВ "Перемога" с. Уладівка. У 2010 році СТОВ "Перемога" припинило свою діяльність. У 2013 році документи з особового складу колгоспу "Перемога", КСП "Перемога", СТОВ "Перемога" передані на зберігання в Літинський районний трудовий архів.

Відповідно до архівної довідки Літинської районної державної адміністрації Вінницької області від 24 січня 2019 року № 01-23/57 рішенням зборів уповноважених КСП "Перемога" с. Уладівка від 09 лютого 1996 року (протокол №1) затверджено списки громадян - членів КСП "Перемога", які мають право на земельну частку (пай). ОСОБА_2 у списках громадян-членів КСП "Перемога", які мають право на земельну частку (пай), не числиться.

Як вбачається з копії державного акту на право колективної власності на землю, відповідно до рішення від 26 квітня 1996 року, Уладівська сільська рада Літинського району Вінницької області передала у колективну власність КСП "Перемога" с. Уладівка 18 576 гектарів землі.

Батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Частиною дев`ятою статті 5 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (у редакції від 13 березня 1992 року) визначалось, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня

2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Водночас відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Таким чином, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акту на право колективної власності на землю вона була його членом та включена до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Вказаний висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 02 березня 2020 року у справі № 573/813/19-ц (провадження № 61-1543св20), від 13 травня 2020 року у справі № 627/66/17 (провадження № 61-42431св18), від 20 травня 2020 року у справі № 384/642/17 (провадження № 61-37931св18), від 02 вересня 2020 року у справі № 530/311/19 (провадження № 61-18113св19), від 22 жовтня 2020 року у справі № 149/2978/18 (провадження № 61-4932св19), від 16 грудня 2020 року у справі № 637/672/19-ц (провадження № 61-553св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 609/1117/18 (провадження № 61-5685св19).

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, оскільки його батько ОСОБА_2 як спадкодавець такого права за життя не набув.

Таким чином, встановивши, що у ОСОБА_2 відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай), доказів належності останньому на час відкриття спадщини права на земельну частку (пай) у колективній власності на землю позивачем не надано, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_1 у порядку спадкування права власності на вказаний пай.

За життя спадкодавець ОСОБА_2 не ставив питання про своє право на земельну частку (пай) за рахунок земель КСП «Перемога», отже таке право не може бути успадковане його спадкоємцем, оскільки не входить до складу спадщини.

Аналогічного висновку у справах з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у постановах від 17 березня 2020 року (справа № 396/1683/18-ц) та від 20 травня 2020 року (справа № 384/642/17).

Наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, який їх спростував. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Безпідставними є також посилання заявника на правові висновки Верховного Суду, висловлені у постановіВерховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 323/323/17, оскільки у цій постанові встановлені судами фактичні обставини є різними у порівнянні зі справою, яка є предметом перегляду. Так, зокрема у вказаній справі були установлені обставини наявності у спадкодавця сертифіката на право на земельну частку (пай).

Разом із тим, у постанові Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі № 396/1683/18-ц, на яку також посилається заявник, суд дійшов висновків про відсутність правових підстав для визнання за спадкоємцем у порядку спадкування права власності на земельну частку (пай) за відсутності у спадкодавця сертифіката на право на земельну частку (пай).

Із урахуванням того, що інші доводи касаційної скарги є ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом апеляційної інстанції надана належна оцінка, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином доводи касаційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара