ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1300/21 Номер провадження 22-ц/814/2596/21Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І. С. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Кузнєцової О.Ю., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення заборгованості із заробітної плати та коштів за затримку розрахунку при звільненні

за апеляційною скаргою адвоката Павлова Кирила Дмитровича в інтересах Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року, прийнятого під головуванням судді Кіндяк І.С. у м. Полтаві , -0

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з даним позовом. Зазначав, що 19 квітня 2021 року відповідно до наказу Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» №24-к, ОСОБА_1 було звільнено з посади директора регіональної філії Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за угодою сторін. Проте, станом на час звільнення йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 66746,29 грн. Зменшивши позовні вимоги просив стягнути суму заборгованості із заробітної плати у сумі 65 503, 29 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року стягнуто з Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 , заборгованості по невиплаченій заробітній платі у розмірі 65 746,29 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду у частині виплати заборгованості по невиплаченій заробітній платі ОСОБА_1 у межах платежу за один місяць.

Стягнуто з Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 6092,64 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 102 267 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь держави судовий збір у розмір - 2270 грн.

Рішення оскаржив представник відповідача Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» адвокат Павлов К.Д., який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 65 746,29 грн. та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 6092,64 грн. і ухвалити нове судове рішення, яким зменшити розмір стягнення заборгованості по невиплаченій заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку до загальної суми у розмірі 58 982,20 грн та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, так як позивач, як керівник філії, винний в утворенні заборгованості.

У відзиві позивач вказує, на правильність розрахунків, які вказані у довідці, яку приєднано до позовної заяви, а проведені розрахунки Державним підприємством «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» не ґрунтуються на достовірних даних бухгалтерського обліку. Зазначає про доцільність нарахування надбавки за досягнення в праці, адже працював за сумісництвом і на посаді директора філії, і на посаді юрисконсульта. Щодо відсутності погодження нарахування даної надбавки з директором підприємства, позивач посилається на ігнорування листа головним підприємством, яким було направлено наказ на погодження і у зв`язку з цим звернення його до виконання без погодження за мовчазної згоди керівництва державного підприємства.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», працюючи з 20.07.2020 року на посаді юрисконсульта адміністративно-управлінського персоналу, а з 24.12.2020 року виконував обов`язки директора Полтавської регіональної філії. Звільнений за угодою сторін з 19 квітня 2021 року.

Однак, при звільненні позивачу не була виплачена заробітна плата за період роботи з 1 листопада 2020 року по день звільнення в сумі 66746,29 грн., в тому числі компенсація за невикористану відпустку 5382,02 грн. (а.с.28).

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Позивач, подавши заяву про зменшення позовних вимог у зв`язку із виплатою у вересні 2021 року 1243 грн., просив вважати сумою заборгованості 65 503,29 грн. (а.с.172).

Проте, районний суд, вийшов за межі заявлених позовних вимог та помилково стягнув на користь позивача заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 65 746,29 грн., при цьому не звернувши увагу на те, що компенсація за невикористану відпустку була вже включена до загального розміру заборгованості і окремо позивач не заявляв вимог щодо її стягнення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку у розмірі 6092,64 грн. та зміні в частині стягнення заборгованості, зменшивши її з 65 746,29 грн. до 65 503,29 грн. (з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів).

Доводи апеляційної скарги про те, що районним судом не була дана оцінка тому факту, що до загального розміру заборгованості зарахована сума 6286,65 грн., яка, на думку представника відповідача, нарахована самостійно позивачем за інтенсивність праці та особливий характер роботи, колегією суддів оцінюються з огляду на положення ст.ст.12,13 ЦПК України.

Так, наказ № 27-ос від 26.03.2021р., за яким ОСОБА_1 та іншим працівникам філії встановлені надбавки, є чинним і відповідач не скористався своїм правом на відповідне оскарження дій особи, яка його видала, у зв`язку з чим у колегії суддів відсутні підстави для скасування зазначеного наказу.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена ст.117 КЗпП України відповідальність .

Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог в цій частині, визначивши до стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 квітня 2021 року по 28 вересня 2021 року в розмірі 102267 грн.

Проте, колегія суддів вважає такий розмір стягнення в сумі 102267 грн. непропорційно обтяжливим для роботодавця з урахуванням наступного.

Так, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц викладена правова позиція, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16, і зазначила, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин даної справи суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ДП«Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» в цій частині та зміни рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 58 000грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з часткового задоволення позовних вимог, рішення районного суду підлягає зміні в частині визначеного розміру судового збору, який підлягає стягненню з ДП«Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь держави з 2270 грн. до 1235 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року скасувати в частині стягнення з Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку у розмірі 6092,64 грн.

Змінити рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року в частині стягнення з Державного підприємства «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_1 :

заборгованості по невиплаченій заробітній платі, зменшивши з 65 746,29 грн. до 65 503,29 грн. (з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів),

-середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зменшивши з 102267 грн. до 58 000грн.

-судового збору на користь держави з 2270 грн. до 1235 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.12.2021 р.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: О.Ю. Кузнєцова

О.І.Обідіна