Справа № 685/545/21
Провадження № 2/685/183/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполі

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи його тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 та проживає там зі своєю сім`єю. Відповідач, колишній чоловік його дочки, ОСОБА_3 , також зареєстрований за цією адресою, однак з лютого 2018 року у будинку не проживає оскільки шлюб з його дочкою розірвано згідно з рішенням Теофіпольського районного суду від 22.04.2019 року. Відповідач у будинку не проживає, не оплачує комунальних платежів, участі в утриманні будинку не бере, особистих речей у будинку не має. Через те, що в будинку зареєстрований відповідач він, як власник не може вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, тому просив усунути перешкоди у здійсненні ним права власності, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.

Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно з ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, про причину неявки не повідомив, клопотань не подав.

Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 05.12.1995 року. Відповідно до довідки Теофіпольської селищної ради про склад сім`ї від 12.04.2021 та акту обстеження житлово-побутових умов від 12.04.2021 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (дочка), ОСОБА_4 (внучка), ОСОБА_5 (син), ОСОБА_2 (зять) ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 01.02.2018 року за місцем реєстрації не проживає. Відповідно до рішення Теофіпольського райсуду від 22.04.2019 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, рішення суду набрало законної сили 06.06.2019.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція ВСУ, згідно з постановою від 16.11.2016 року №6-709цс16).

У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування якої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації можливе, зокрема, або на підставі заяви самої особи, або на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування жилим приміщенням.

Відповідачем не надано суду доказів, що він є членом сім`ї власника, тому суд вважає необхідним при винесенні рішення керуватися положеннями ст.71, 72 ЖК України.

Оскільки, суду не надано доказів, що відповідач відсутній за місцем реєстрації за адресою АДРЕСА_1 понад 6 місяців з поважних причин, зазначених в ст.71 ЖК України, суд вважає необхідним визнати його таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.383,391 ЦК України, ст.71, 72 ЖК України, ст. 12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, районний суд

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 права користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 днів після проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду через районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуючий