Справа № 305/262/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 грудня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Джуги С.Д. розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Рахівського районного суду від 16 березня 2021 року (у складі судді Ємчука В.Е.) за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 р. АТ КБ «Приватбанк» (надалі - Банк) звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 26.03.2018 р.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг (надалі - Договір), що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до Умов позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту у строки та в розмірах, визначених у п. 2.1.1.5.5 Умов.

Із 01.03.2019 р. впроваджені зміни Умов в частині нарахування відсотків, а саме, відповідно до п. 2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181 дня із моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої заборгованості в розмірі: 86,4 % - для картки «Універсальна», 84 % - для картки «Універсальна голд».

ОСОБА_1 узяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього станом на 14.01.2021 р. виникла заборгованість у розмірі 59 872,23 грн., із яких 47 509,27 грн. - тіло кредиту, в т.ч. прострочене тіло кредиту, 12 362,96 грн. - прострочені відсотки.

Рішенням Рахівського районного суду від 16.03.2021 р. позов Банку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.03.2018 р. у сумі 47 509,27 грн. і 1801,25 грн. у відшкодування судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням в частині незадоволених позовних вимог, Банк подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення відсотків і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що, укладаючи кредитний договір, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов щодо нього, і відповідач, власноручно підписавши анкету-заяву, взяв на себе зобов`язання по його виконанню. Кредитний договір повністю відповідає вимогам цивільного законодавства. Сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору, відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту від 20.05.2020 р. у якому визначена відсоткова ставка при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше став розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При розгляді справи районним судом були встановлені наступні обставини.

26.03.2018 р. ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що він разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.11).

При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою» та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним і Банком договір.

Також із матеріалів справи вбачається, що Банк відкрив відповідачу кредитний рахунок, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) із установленням кредитних лімітів (а.с.10).

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримував наступні кредитні картки: НОМЕР_1 дата відкриття 20.09.2017 р., термін дії 09/21; НОМЕР_2 дата відкриття 20.08.2018 р., термін дії 07/22; НОМЕР_3 дата відкриття 20.05.2020 р., термін дії 03/24 (а.с.9).

Відповідно до інформації та контактних даних кредитодавця значиться, що кредитний ліміт встановлений в розмірі від 50 000 грн. до 800 000 грн. Процентна ставка в межах пільгового періоду 0,00001% річних, за межами пільгового періоду 43,20% річних, 42% річних при збільшенні кредитного ліміту до 75 000 грн. (а.с.12-14).

Задовольняючи позов Банку частково, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 . Банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк.

При перевірці таких висновків суду першої інстанції у контексті доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Звертаючись до суду з цим позовом, Банк посилався на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору б/н від 26.03.2018 р. ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Максимальний кредитний ліміт на платіжній картці, який встановлювався позичальнику був 50 000 грн.

На підтвердження умов договору Банк надав суду копію анкети-заяви ОСОБА_1 від 26.03.2018 р. про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, розрахунки заборгованості за договором від 26.03.2018 р. станом на 14.01.2021 р., довідку про видані ОСОБА_1 кредитні картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 і копію паспорту споживчого кредиту від 20.05.2020 р. (а.с.12-14).

Згідно з довідки Банку про надання кредитної картки ОСОБА_1 останню карту Банком видано № 800911 від 20.05.2020 р. із строком дії до березня 2024 р. (а.с.9).

Згідно з паспортом споживчого кредиту від 20.05.2020 р., що підписаний ОСОБА_1 тип кредитного продукту Універсальна, Універсальна ГОЛД; ліміт кредиту, що наданий на споживчі потреби на 240 місяців, складає від 50 000 до 800 000 грн., процентна ставка у межах пільгового періоду 0,00001%; процентна ставка за межами пільгового періоду 43,2%, 42 % річних при збільшенні кредитного ліміту до 75 000 грн.; за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду 52,84%, 53,45%; порядок повернення кредиту до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту 5% від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно; штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою складає 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту складає 86,4%, 84 %.

Із наявної у матеріалах справи виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 убачається, що останній активно користувався кредитними коштами, здійснював дії щодо зняття готівки, переказу коштів, поповнення мобільного рахунку, розрахунків у магазинах і щодо часткового повернення Банку кредитних коштів (а.с.70-71).

Зважаючи на наявні в матеріалах справи письмові докази, колегія суддів доходить висновку, що при вирішенні питання існування між сторонами договірних правовідносин у сфері кредитування до даних правовідносин належить застосовувати положення статті 634 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні справи в частині позовних вимог про стягнення відсотків суд першої інстанції помилково вважав, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці документи погодив відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов, а також, що зазначені документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному позивачем розмірі.

Також, суд першої інстанції не надав належної оцінки наведеним вище письмовим доказам, зокрема, паспорту споживчого кредиту від 20.05.2020 р. із якого чітко вбачається процентна ставка, яка застосовується Банком у разі порушення зобов`язань за кредитним договором, починаючи з 181 дня із моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту у розмірі: 86,4 % - для картки «Універсальна», 84 % - для картки «Універсальна голд».

Відповідач погодив такі умови виконання кредитного зобов`язання шляхом підписання цього паспорту.

На підтвердження своїх вимог щодо стягнення заборгованості Банком було надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 26.03.2018 р. станом на станом на 14.01.2021 р., згідно з якого така заборгованість складає 59 872,23 грн., із яких 47 509,27 грн. - тіло кредиту, в т.ч. прострочене тіло кредиту, 12 362,96 грн. - прострочені відсотки.

Розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим. Відомості даного розрахунку узгоджуються із відомостями, що містяться у паспорті про споживчий кредит від 20.05.2020 р. (умовами кредитування) та випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 .

Даних на його спростування матеріали справи не містять, а тому позовні вимоги Банку в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 12 362,96 грн. підлягають задоволенню.

За правилами ч. 1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких підстав, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних про стягнення відсотків та ухвалює в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог про стягнення відсотків.

Згідно з ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, суд апеляційної інстанції при перегляді оскаржуваного рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків дійшов висновку про його скасування та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні шляхом збільшення розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь Банку.

Як убачається із матеріалів справи, Банком при зверненні до суду судовий збір сплачений у розмірі 2270 грн., а за подання апеляційної скарги у розмірі 3405 грн., тобто, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, із ОСОБА_1 на користь Банку підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3873,75 грн.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

2. Рішення Рахівського районного суду від 16 березня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове рішення про задоволення позовних вимог.

3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за простроченими відсотками за договором № б/н від 26.03.2018 року в розмірі 12 362 (дванадцять тисяч триста шістдесят дві) гривні 96 копійок і 3873 (три тисячі вісімсот сімдесят три) гривні 75 копійок у відшкодування судового збору.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

5. Повне судове рішення складено 06 грудня 2021 р.

Судді: