ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/606/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря: Лаптєвої Ю.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну форми стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила збільшити розмір стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.09.2008.

В обґрунтування позовних вимоги позивач посилалась на те, що на підставі рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.09.2008 з відповідача утримуються аліменти на користь позивача на утримання доньки у розмірі 250 грн. щомісячно.

З 2009 року позивач з донькою проживають у м. Києві, у зв`язку вона несе суттєві витрати на дитину. Дитина навчається у загальноосвітній школі та на Хореографічному відділенні, що потребує великих витрат.

Крім того, позивач має на утриманні позивач має другу доньку від другого шлюбу. Сім`я проживає в орендованому в орендованому житлі, що тягне за собою великі витрати.

Відповідач, також проживаючи в м. Києві, не сплачує навіть ті невеликі кошти, які присуджені судом, рішення якого мають обов`язково виконуватись. Відповідач повністю уникає обов`язків та відповідальності по утриманню дитини, як батько, починаючи з 2008 року.

На підставі викладеного, позивач просить суд збільшити розмір аліментів, який сплачує відповідач, за рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.09.2008, на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3 , 2005 року народження, з 250,00 грн. до 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.04.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позові та просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві, згідно якого він посилався на те, що позивач не надала жодних доказів наявності підстав для збільшення розміру аліментів, а також наявності у відповідача можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Посилання позивача про те, що розмір аліментів який він має сплачувати складає 250 грн. не відповідає фактичним обставинам.

Суд, заслухавши вступні слова позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис №3096 від 09.12.2005).

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.09.2008 стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 08 серпня 2008 та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.11.2019, виданої Дарницьким районним відділом ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, станом на 01.11.2019 відповідач має заборгованості зі сплати аліментів у сумі 36 771,50 грн., яку відповідач поступово погашає, про що він надав суду копії відповідних квитанцій.

Крім того, розмір стягуваних з відповідача аліментів було збільшено з 250,00 грн. до 972, 00 грн. згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 28.08.2018, яким було внесено суттєві зміни щодо спрощення розгляду справ про стягнення аліментів шляхом їх розгляду в наказному та спрощеному позовному провадженні. Крім того, вказаним законом було змінено правовий статус аліментів та підвищення їх мінімального розміру до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Предметом доказування є погіршення матеріального стану та зміна сімейного стану, які мають бути враховані при зміні розміру аліментів.

Позивач в обґрунтування позовних вимог, як на підставу для збільшення розміру стягуваних аліментів, вказує на те, що розмір стягуваних аліментів є меншим від законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів.

03 вересня 2016 року відповідач зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , та після державної реєстрації шлюбу змінив прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

Крім того, у вказаному зареєстрованому шлюбі у відповідача народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст.192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

За положеннями ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За приписами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення суду 26.09.2008 про стягнення аліментів) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" ч. 2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз змісту ст. 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

У ч. 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи позивача про необхідність зміни розміру аліментів не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення.

Разом із тим, відповідач надав суду докази того, що наразі він перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні малолітню дитину та розмір його доходу не є достатнім для зміни розміру аліментів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем відповідно до ст. 81 ЦПК України не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то судовий збір за розгляд справи підлягає компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 258, 259, 264, 265, 268,280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 24, 112, 150, 152, 155, 164, 166, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну форми стягнення аліментів - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: