ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/95/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2021 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.

з секретарем судового засідання Долею М.А.,

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2

представник третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ в м. Києві, Головне управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області про витребування майна з чужого незаконного володіння.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 ОСОБА_1 звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Головного сервісного центру МВС України, за участі третьої особи - Головного управління Служби Безпеки України, в якій просив суд витребувати у добросовісного набувача ОСОБА_4 автомобіль Lexus ES300,2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , відновити його право власності на вказаний автомобіль шляхом поновлення державної реєстрації права власності на автомобіль за ОСОБА_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, що 13.10.2010 ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу від 13.07.2010 належний позивачеві автомобіль Lexus ES300,2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , в даний час ринкова вартість якого становить 260 000 грн. Дану угоду купівлі-продажу позивач не укладав, будь-яких осіб на здійснення даної угоди не уповноважував та не видавав відповідні довіреності на розпорядження належним йому автомобілем. 18.06.2010 позивач був затриманий як підозрюваний у кримінальному провадженні № 1603 ( далі внесені до ЄРДР за № 00001999) працівниками СБУ та розміщений до ІТУ СБУ у м. Києві. У зв`язку з обранням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 22.06.2010 позивач був доставлений до Київського слідчого ізолятора № 13, де і утримувався в період з 18.06.2010 по 24.04.2013. Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_4 придбала належний йому автомобіль у особи, яка не мала права його продавати, а саме у ОСОБА_5 , який діяв як представник власника автомобіля ОСОБА_1 при укладенні договору купівлі-продажу безпідставно, оскільки він не мав від позивача жодних повноважень. Позивач не мав волевиявлення на продав автомобіля, нікому ніколи не надавав будь-яких повноважень на реалізацію належного йому транспортного засобу. Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_4 отримала на відповідальне зберігання автомобіль Lexus ES300,2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який спочатку перебував на штраф майданчику УСБУ в м. Києві. 13.06.2014 кримінальне провадження № 00001999 відносно позивача було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. У зв`язку із зазначеними обставинами позивач змушений звертатися до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Даниленко В.В. від 27.12.2017 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче засідання.

27.06.2018 представником третьої особи ГУ СБУ у м. Києві та Київській області подані до суду пояснення щодо позову, в яких зазначено наступне. 18.06.2010 СВ ГУ було порушено кримінальну справу № 1603 стосовно ОСОБА_1 щодо вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України. 13.06.2013 на підставі матеріалів кримінальної справи № 1603 до ЄРДР було внесено кримінальні провадження № 0000199 за ч. 2 ст. 305 КК України та № 0000200 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 309 КК України, після чого вказані провадження об`єднані в одне за № 0000199. 30.07.2013 матеріали вказаного кримінального провадження були скеровані до прокуратури м. Києва для визначення підслідності. Подальша доля кримінального провадження невідома. Інформація щодо речових доказів, арештованого майна, зокрема спірного автомобіля, у Головному управлінні відсутня. Вирішення даної справи залишив на розсуд суду та просив розглядати справу у відсутність представника ГУ СБУ у м. Києві.

17.10.2018 ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву в порядку ст. 49 ЦПК України, в якій виключив із числа відповідачів Головний сервісний центр МВС України та залучив його до участі у справі в якості третьої особи. Підстави та предмет позову залишилися незмінними.

03.10.2019 у підготовчому судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_4 подане клопотання про застосування строків позовної давності.

10.09.2020 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_6 з посади, матеріали цивільної справи для розгляду передані судді Цимбал І.К., яка ухвалою від 17.09.2020 прийняла справу до свого провадження, призначила до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання.

У зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_7 від здійснення правосуддя, матеріали цивільної справи 26.11.2020 для розгляду передані судді Заставенко М.О.

Ухвалою судді Заставенко М.О. від 30.11.2020 справу прийнято до свого провадження, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання.

04.03.2020 за результатами проведення підготовчого засідання, ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити у повному обсязі, зазначили про те, що строки позовної давності не були пропущені, оскільки позивач ще у 2013 році звертався до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою про визнання недійсними довіреностей, договору купівлі-продажу автомобіля та витребування майна з чужого незаконного володіння. У 2015 році позовну заяву було залишено без розгляду.

Представник Головного управління СБУ у м. Києві в судовому засіданні вирішення справи залишив на розсуд суду.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомляли, відзив на позовну заяву до суду не подали.

Представник Головного сервісного центру МВС України у судове засідання також не прибув, однак в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи у його відсутність.

Суд, з урахуванням думки сторони позивача та третьої особи, ухвалив розглядати справу за відсутності відповідачів та третьої особи.

Вислухавши пояснення сторони позивача, заслухавши представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належав на праві власності автомобіль Lexus ES300,2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 5)

09.07.2010 вказаний автомобіль було знято з обліку для реалізації, та на автомобіль видані транзитний номерний знак.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 22.06.2010 по 24.04.2013 утримувався в Київському СІЗО (а. с. 6).

Відповідно до договору надання послуг з купівлі-продажу транспортних засобів та номерних агрегатів з видачею довідки-рахунку, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , довідки-рахунку серії КІМ № 234658 від 13.07.2010 ОСОБА_4 придбала автомобіль Lexus ES300, номер кузова НОМЕР_1 (а. с. 7, 8).

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ч.ч.1, 3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивач звертаючись до суду з даною позовною заявою стверджує про те, що відповідач ОСОБА_5 уклав договорі купівлі-продажу автомобіля безпідставно, не маючи жодних повноважень від ОСОБА_1 .

Однак позивачем не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували зазначене, не надано довіреності, яку як стверджує позивач, він не підписував, не заявлено клопотання про витребування вказаних доказів, у разі неможливості їх самостійно подати. Тому суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 256 ЦКУ, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦКУ загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 267 ЦКУ позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач .

Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з їх недоведеністю, суд відмовляє у застосуванні строків позовної давності.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 289, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення виготовлено 04.06.2021.