Справа № 274/7444/19 Провадження № 2/0274/754/20
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
01.06.21 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна"
провідшкодування матеріальної шкоди у порядку регресу,
У листопаді 2019 р. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" (далі Товариство) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 4 468,54 грн.
Позов обґрунтований тим, що Товариство здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій стороні у дорожньо-транспортній пригоді, винуватцем якої була ОСОБА_1 , яка самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, а відтак у Товариства виникло право вимоги до ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 просить застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову (а. с. 77).
Судом з`ясовано, що між Товариством та ОСОБА_1 було укладено договір (поліс) від 10.12.2015 р. № АІ/9132022 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 11.12.2015 р. до 10.12.2016 р. включно, відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Mercedes-benz Vito, д.н.з. НОМЕР_1 (а. с. 9).
19.03.2016 р. о 06:30 ОСОБА_1 на автостоянці, розташованої по вул. Шевченка у м. Бердичеві, під час керування автомобілем Mercedes-benz Vito, д.н.з. НОМЕР_1 , не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Daewoo Nexia, д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_1 залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. Своїми діями ОСОБА_1 порушила пункти 13.1, 2.10 (А) Правил дорожнього руху.
Зазначені обставини встановлено постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.04.2016 р. у справі № 274/2072/16-п, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка набрала законної сили (а. с. 11), а відтак вони в силу частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України не потребують доведення.
До Товариства з заявою від 21.03.2026 р. звернувся ОСОБА_2 , який на підставі довіреності від 07.10.2015 р. уповноважений розпоряджатись автомобілем Daewoo Nexia, д.н.з. НОМЕР_2 (а. с. 14), у якій просив відшкодувати матеріальний збиток, отриманий в результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а. с. 12).
Товариство звернулось до ОСОБА_1 з письмовою вимогою від 13.10.2016 р. про сплату грошових коштів у розмірі 6 008,54 грн., ця вимога була отримана ОСОБА_1 20.10.2016 р. (а. с. 24, 25).
Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 сплатила заборгованість частково, а саме у розмірі 1 540,00 грн.
Згідно з частиною першою статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Підпунктом 38.1.1 "в" пункту 38.1 статі 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Як було з`ясовано вище, ОСОБА_1 є винуватою у дорожньо-транспортній пригоді, після якої самовільно залишала місця пригоди.
Беручи до уваги наведене, Суд вважає, що Товариство, виплативши ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 6 008,54 грн., набуло права подати регресний позов до ОСОБА_1 на цю ж суму, але, як вказано вище, остання добровільно сплатила Товариству 1 540,00 грн., а відтак несплаченою залишилась суму у розмірі 4 468,54 грн. (6 008,54 грн. 1 540,00 грн.).
Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що позов Товариства є обґрунтованим та у загальному випадку підлягав задоволенню.
Разом з тим, ОСОБА_1 просить застосувати позовну давність.
Статтями 256 та 257 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною шостою статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.
У матеріалах справи відсутні будь-яки докази, які б вказували, що строк позовної давності зупинявся або переривався, зокрема, що ОСОБА_1 вчиняла дії, що свідчать про визнання нею обов`язку сплатити Товариству грошові кошти у розмірі 6 008,54 грн.
З позовом до ОСОБА_1 Товариство звернулось 15.11.2019 р., що підтверджується датою на відбитку поштового штемпеля на конверті, у якому містилась позовна заява (а. с. 27), тобто з пропуском строку позовної давності (три роки).
Частинами третьою п`ятою статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Товариством не надано будь-яких пояснень на заяву ОСОБА_1 про застосування позовної давності, зокрема, які б вказували на поважність причини пропуску цього строку, а відтак Суд не вбачає підстав для визнання поважними причини пропущення Товариством позовної давності, та відмовляє у задоволенні позову.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут