Справа № 161/4248/21
Провадження № 2/161/1988/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 червня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Остимчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, -

Свої вимоги мотивує тим, що є власником жилого квартири АДРЕСА_1 .

Зазначає, що житлове приміщення належить їй на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на житло серії НОМЕР_1 , видане 06.11.1996 року.

Відповідачі по справі зареєстровані в даному житловому приміщенні з 06.09.2006 року, проте, не проживають в житловому приміщенні, не сплачують комунальні послуги, в утриманні житла не приймають участі, їхніх особистих речей в приміщенні немає, перешкод в користуванні житлом їм ніхто не чинив, то просить суд, визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_2 .

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, а тому судом згідно вимог ст. 280 ЦПК України ухвалено заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, видане 06.11.1996 року , серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 набула у власність квартиру АДРЕСА_2 , відповідно до договору дарування від 06.11.1996 року (а.с. 4,5).

Як зазначає позивач у позовній заяві, то в даному жилому приміщенні зареєстровано місце проживання осіб, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Проте, відповідачі не проживають у жилому приміщенні більше шести років, комунальні послуги не сплачують, не беруть участі в його утриманні, особистих речей відповідачів там немає, перешкод в користуванні житлом їм ніхто не чинив.

Так, за статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають довгий період у квартирі, тобто не використовують надане право поживання в ньому з власної волі, отже за положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК - втратили право на користування цим житлом через відсутність без поважних причин понад 1 рік.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_2 у зв`язку з відсутністю без поважних причин понад 1 рік.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 02.06.2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська