ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/2149/20
Провадження № 22-ц/4820/769/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар судовогозасіданняЧебан О.М.

з участю: прокурора, представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 676/2149/20 за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 березня 2021 року в складі судді Бондаря О.О. у цивільній справі за позовом керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу шкоди, заподіяної незаконним звільненням працівника.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року керівник Кам`янець-Подільський місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника, на сум 764 944 грн. 23 коп.

На підтримання заявлених позовних вимог прокурор зазначав, що розпорядженням Кам`янець-Подільського міського голови Сімашкевича М.Є. від 08 листопада 2016 року № 350-к ОСОБА_2 звільнено з посади директора Департаменту правового супроводу та контролю у зв`язку з прогулом згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 10 січня 2012 року.

Проте, ОСОБА_2 не погодився з таким рішенням про своє звільнення та звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправним і скасовано розпорядження Кам`янець-Подільського міського голови Сімашкевича М.Є. № 350-к від 08 листопада 2016 року «Про звільнення ОСОБА_2 », поновлено його на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради з 10 січня 2012 року, зобов`язано Кам`янець-Подільського міського голову Хмельницької області винести розпорядження про поновлення ОСОБА_2 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради та стягнуто з Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області на користь ОСОБА_2 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 10 січня 2012 року по 14 листопада 2018 року в сумі 371 891 грн. 52 коп., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2019 року рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення розміру середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 10 січня 2012 року по 14 листопада 2018 року та стягнено 627 003 грн. 47 коп., в решті рішення залишено без змін.

На виконання рішення суду 08 травня 2019 року Виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради здійснено виплату коштів на суму 764944 грн. 23 коп.

Таким чином, внаслідок незаконного звільнення міським головою ОСОБА_1 із займаної посади ОСОБА_2 , виконавчому комітету Кам`янець-Подільської міської ради завдано збитки у загальному розмірі 764 944 грн. 23 коп., чим спричинено збитки державному (місцевому) бюджету, а відтак відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України у позивача, який відшкодував шкоду виникло право регресної вимоги до працівника, як винної особи і таке право виникло з часу виплати підприємством грошової суми третій особі, саме з цього часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Перший заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, посилається на те, що рішення ухвалено з невірним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, крім того судом не з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи. Апелянт вказує, що судом не прийнято до уваги, встановлені в ході розгляду адміністративної справи № 369/11467/16-а обставини, а саме факт незаконного звільнення ОСОБА_2 згідно розпорядження міського голови, що в подальшому призвело до виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який і є розміром заподіяної позивачу шкоди. Оскільки за розпорядженням міського голови Кам`янець-Подільської міської ради, здійснено звільнення ОСОБА_2 з порушенням закону, тому обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної у зв`язку з виплатою коштів незаконно звільненому працівнику за час вимушеного прогулу, покладається саме на ОСОБА_1 .

Тому апелянт просив, скасувати рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 березня 2021 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з закриттям провадження в справі з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Так судом встановлено, що розпорядженням Кам`янець-Подільського міського голови № 182-к від 17 березня 2011 року на підставі норм закону України «Про місцеве самоврядування» ОСОБА_2 призначено на посаду директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради, присвоєно сьомий ранг посадової особи місцевого самоврядування четвертої категорії посад.

Розпорядженням першого заступника Кам`янець-Подільського міського голови від 26.12.2011 №593-к на підставі постанови прокурора від 14 грудня 2011 року про порушення дисциплінарного провадження відносно позивача, службової записки керуючого справами ОСОБА_3 , відповідно до пункту 20 частини четвертої статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" і пункту 2 статті 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування в Україні" припинено службу в органах місцевого самоврядування ОСОБА_2 з 26 грудня 2011 року за порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Розпорядженням міського голови від 28 грудня 2011 року № 605-к доповнено розпорядження від 26.12.2011 №593-к шляхом викладення його преамбули у наступній редакції: "У зв`язку із систематичними порушеннями законодавства про службу в органах місцевого самоврядування директором Департаменту правового супроводу та контролю ОСОБА_2 , на підставі акту про проведення службового розслідування від 23 грудня 2011 року, наданого за підсумками службового розслідування комісією, створеною розпорядженням міського голови від 21 грудня 2011 року № 868-р "Про проведення службового розслідування щодо додержання законодавства про службу в органах місцевого самоврядування директором Департаменту правового супроводу та контролю ОСОБА_2 ", постанови про порушення дисциплінарного провадження прокурором м. Кам`янця-Подільського, старшим радником юстиції Ромась С.І. від 14.12.2011, службової записки керуючого справами ОСОБА_3 , відповідно до пункту 20 частини четвертої статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пункту 2 статті 20 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування в Україні", статті 24 Закону України "Про відпустки".

На підставі розпорядження від 26 грудня 2011 року № 593-к до трудової книжки ОСОБА_2 внесено запис про припинення служби в органах місцевого самоврядування, трудова книжка повернута - 05 березня 2012 року.

03 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Кам`янець-Подільського міського голови із заявою про скасування розпорядження від 26.12.2011 № 593-к з мотивів його невідповідності чинному законодавству.

Службовою запискою від 08 листопада 2016 року № 1398/01-16 в.о. начальника юридичного управління Кам`янець-Подільської міської ради Лазарєва О.П. повідомила Кам`янець-Подільського міського голову про те, що звільнення ОСОБА_2 26 грудня 2011 року відбулося у період його тимчасової непрацездатності, що не допускається згідно з частиною четвертою статті 40 КЗпП. Після закінчення періоду перебування на лікарняному ОСОБА_2 мав би вийти на роботу, проте 10 січня 2012 року - у перший робочий день після 06 січня 2012 року, на робочому місці не з`явився, про причини свого невиходу на роботу не повідомив, на лікарняному не перебував, пояснень стосовно свого невиходу на роботу не надав. У зв`язку з цим ОСОБА_4 запропонувала міському голові ОСОБА_1 скасувати розпорядження від 26.12.2011 №593-к і похідне від нього розпорядження від 28.12.2011 №605-к та винести розпорядження про звільнення ОСОБА_2 з 10 січня 2012 року за прогул.

Розпорядженням Кам`янець-Подільського міського голови від 08.11.2016 №349-к скасовані розпорядження міського голови від 26.12.2011 №593-к і від 28.12.2011 №605-к.

Розпорядженням Кам`янець-Подільського міського голови від 08.11.2016 №350-к відповідно до пункту 20 частини четвертої статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП, на підставі службової записки в.о. начальника юридичного управління Лазарєвої О.П. від 08.11.2016 №1398/01-16, листа виконавчого комітету від 12.10.2016 №К/1484-0201, листа Кам`янець-Подільської центральної районної лікарні від 08.11.2016 №01-06/867 звільнено директора Департаменту правового супроводу та контролю ОСОБА_2 із займаної посади 10 січня 2012 за прогул.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року в цивільній справі № 369/11467/16 за позовом ОСОБА_5 про визнання протиправним і скасування розпорядження, визнання протиправними дій, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позов частково задоволено: визнано протиправним і скасовано розпорядження Кам`янець-Подільського міського голови Сімашкевича М.Є. від 08.11.2016 №350-к "Про звільнення ОСОБА_2 "; поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради з 10 січня 2012 року; зобов`язано Кам`янець-Подільського міського голову Хмельницької області винести розпорядження про поновлення ОСОБА_2 на роботі на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради; стягнуто з Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області на користь ОСОБА_2 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 10 січня 2012 року по 14 листопада 2018 року в сумі 371 891 грн. 52 коп., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2019 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року змінено шляхом стягнення з виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області на користь ОСОБА_2 середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 10 січня 2012 року по 14 листопада 2018 року в сумі 627003 грн. 47 коп., в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі № 369/11467/16-а виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради 08 травня 2019 року здійснено виплату коштів на суму 764944 грн. 23 коп. з них: 137940 грн. 76 коп. нарахування ЄСВ на середньомісячну заробітну плату ОСОБА_2 ; 9405 грн. 05 коп. військового збору, утриманого з середньомісячної заробітної плати ОСОБА_2 ; 504737 грн. 80 коп. грошових коштів, які перераховані на картковий рахунок ОСОБА_2 , 112 860 грн. 62 коп. ПДФО.

Розпорядженням Кам`янець-Подільського міського голови від 16.05.2019 року № 109-к скасовано розпорядження міського голови від 08.11.2016 №349-к, поновлено ОСОБА_5 на посаді директора Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради.

У квітні 2020 року керівник Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури звернувся до суду з цим позовом в інтересах виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради та просив стягнути з ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника на суму 764 944 грн. 23 коп. При цьому, прокуратур посилався на те, що внаслідок незаконного звільнення міським головою ОСОБА_1 . ОСОБА_2 із займаної посади, виконавчому комітету Кам`янець-Подільської міської ради завдано збитки у загальному розмірі 764 944 грн. 23 коп., чим спричинено збитки державному (місцевому) бюджету, а відтак відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, ст.ст. 134, 237 КЗпП у позивача, який відшкодував шкоду виникло право регресу до працівника, як винної особи.

Постановою Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2019 року в цивільній справі № 369/11467/16 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

На цей час справа розглядається і рішення суду за адміністративним позовом ОСОБА_5 ще не ухвалено.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 56 Конституції України, статей 1173, 1174 ЦК України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень незалежно від вини цих органів чи посадових осіб.

За змістом пункту 8 статті 134 Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Матеріальна відповідальність у цьому випадку настає за пряму дійсну шкоду, заподіяну підприємству виплатою незаконно звільненому або переведеному працівнику, який виконував розпорядження про переведення, середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку (при незаконному переведенні).

Статтею 237 цього ж Кодексу передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

При цьому у відповідності до норм ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у приватноправових правовідносинах, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи особистого немайнового інтересу учасника таких відносин. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції належать публічно-правові спори, які виникають, зокрема, з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України ).

Згідно ст. 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

П. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Статтею 24 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», визначено, що матеріальна шкода, завдана територіальній громаді незаконними рішеннями сільських, селищних, міських голів, голів районних у місті, районних та обласних рад, їх заступників, керівників управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів місцевого самоврядування, діями чи бездіяльністю посадових осіб місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок місцевого бюджету в порядку, встановленому законом. Сільські, селищні, міські, районні у місті, районні та обласні ради, сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної та обласної ради мають право зворотної вимоги (регресу) до посадової особи місцевого самоврядування, яка заподіяла шкоду територіальній громаді, у розмірах і порядку, визначених законами України та статутами територіальних громад, прийнятими відповідно до законів України.

Статтею 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами. Підстави, види і порядок відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Конституцією України, цим та іншими законами.

У до статті 77 цього ж Закону зазначено, що шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 6 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

У справі, що розглядається, позов пред`явлено прокурором в інтересах виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради в тому числі й на підставі норм ст. 237 КЗпП України про стягнення з винної посадової особи органу місцевого самоврядування, винної в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного .

Таким чином, спірні правовідносини виникли у зв`язку проходженням відповідачем публічної служби в органах місцевого самоврядування.

Отже у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

З огляду на вищезазначені вимоги закону, ту обставину, що спір за позовом ОСОБА_6 перебуває на розгляді в адміністративному суді, спір в цій справі підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебувала на посаді публічної служби в органах місцевого самоврядування, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням завдання шкоди.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 757/70264/17-ц, від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, від 05 червня 2019 року у справа № 686/23445/17, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує суд при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 та ч.1 256 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушив предметну юрисдикцію спору, помилково розглянули справу в порядку цивільного судочинства, дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому рішення суду підлягає скасуванню, а провадження в справі відповідно до норм п. 1 ч. 1 ст. 255 і ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України слід закрити.

На виконання вимог ч. 1 ст. 256 ЦПК України апеляційний суд роз`яснює прокурору, Виконавчому комітету Кам`янець-Подільської міської ради, що розгляд справи віднесено до юрисдикції Хмельницького окружного адміністративного суду за територіальною підсудністю і позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до апеляційного суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі, із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись ст. ст. 255, 256, 374, 377, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 березня 2021 року скасувати.

Провадження у справі за позовом керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу шкоди, заподіяної незаконним звільненням працівника закрити.

Повідомити керівника Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури, Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради, що розгляд справи за даним позовом віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцятиднів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 червня 2021 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох