Справа № 463/1257/18 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/26/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.

при секретарі Матяш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 жовтня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 049-2915/840-0061 від 12 грудня 2007 року в розмірі 6 923,63 доларів США, з яких 5 308,69 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 432,03 доларів США, заборгованість за відсотками, 1 182,91 доларів США, заборгованість за підвищеними відсотками.

Позов мотивує тим, що 12 грудня 2007 року між позивачем, який є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Банк Універсальний» і відповідачкою ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 049-2915/840-0061, згідно з яким остання отримала кредит в розмірі 49 000 доларів США, з кінцевою датою повернення до 10 грудня 2017 року, зі сплатою 12,45% річних. 12 грудня 2007 року між позивачем і відповідачем ОСОБА_1 укладено договір поруки у відповідності до якого останній взяв на себе зобов`язання перед позивачем по зобов`язаннях ОСОБА_2 , що витікають з кредитного договору. Своїх договірних зобов`язань відповідачка ОСОБА_2 не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Звернення з приводу погашення заборгованості до відповідачів, були ними проігноровані. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідачів та розмір заборгованості останніх. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 525, 526, 530, 572, 590, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України.

Заочним рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 10 жовтня 2018 року позов публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 6 923 (шість тисяч дев`ятсот двадцять три) долари США 63 (шістдесят три) центи США, що станом на 10 жовтня 2018 року становить 194 425 (сто дев`яносто чотири тисячі чотириста двадцять п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 972 (дев`ятсот сімдесят дві) гривні 13 (тринадцять) копійок судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 972 (дев`ятсот сімдесят дві) гривні 13 (тринадцять) копійок судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що банк 14 червня 2017 року скеровував на адреси відповідачів вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором, в якій встановлено строк для погашення заборгованості 60 днів з дня отримання вимоги, однак таких вимог відповідачі не отримували. Вважає також, що договір поруки є припиненим з 14 лютого 2018 року. Також звертає увагу, що п.5.2.5 кредитного договору передбачено позичальнику строк для погашення заборгованості на вимогу кредитора протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вимоги позичальнику. В апеляційній скарзі просить рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 жовтня 2018 року скасувати та постановити нове рішення, про відмову в задоволенні позову. Судові витрати просить покласти на позивача.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 13 травня 2021 року, є дата складення повного судового рішення 03 червня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих обставин, що порушення відповідачами умов кредитного договору №049-2915/840-0061 від 12 грудня 2007 року призвело до неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 6923,63 доларів США, що станом на день ухвалення рішення становить 194425,5 гривень.

Судом встановлено, що 12 грудня 2007 року між позивачем, який є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Банк Універсальний» і відповідачкою ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 049-2915/840-0061, згідно з яким остання отримала кредит в розмірі 49 000 доларів США, що стверджується меморіальним ордером від 12 грудня 2007 року, з кінцевою датою повернення до 10 грудня 2017 року, зі сплатою 12,45% річних.

12 грудня 2007 року між позивачем, який є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Банк Універсальний» і відповідачем ОСОБА_1 укладено договір поруки № 049-2915/840-0061-Р у відповідності до якого останній взяв на себе зобов`язання перед позивачем по зобов`язаннях ОСОБА_2 , що витікають з кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказані вище договори породили певні права та зобов`язання сторін.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Взятих на себе зобов`язань відповідачка ОСОБА_2 не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № 049-2915/840-0061 від 12 грудня 2007 року в розмірі 6 923,63 доларів США, з яких 5 308,69 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 432,03 доларів США, заборгованість за відсотками, 1 182,91 доларів США, заборгованість за підвищеними відсотками, що стверджується розрахунком заборгованості по кредиту станом на 22 грудня 2017 року. Вказаний розрахунок складений у відповідності до умов кредитного договору та вимог ЦК України.

З наявних в матеріалах справи вимог датованих 14 червня 2017 року, адресованих відповідачам, вбачається, що позивач просив відповідачів з моменту отримання вимоги, сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором, проценти, нараховані за користування кредитними коштами, та штрафні санкції за порушення виконання зобов`язань. Такі вимоги містять застереження, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги та банк буде вимушений стягнути всю суму кредиту в примусовому порядку з покладенням на адресатів витрат, пов`язаних із сплатою судового збору та витратами виконавчого провадження.

Оскільки матеріали справи не містять відомості щодо отримання відповідачами таких вимог про погашення заборгованості, ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі стверджує, що ні він, ні ОСОБА_3 такої вимоги не отримували, в зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що шестимісячний строк для пред`явлення вимоги до поручителя настає саме з 14 серпня 2017 року, і що з цього часу банк втрачає право нараховувати передбачені договором проценти та пені.

Згідно п.1.2 договору поруки №049-2915/840-0061-Р від 12 грудня 2007 року, термін повного виконання зобов`язань боржника не пізніше 10 грудня 2017 року, якщо згідно умов основного договору не буде застосовано інші терміни виконання таких зобов`язань.

Пукнктом 1.3 договору поруки №049-2915/840-0061-Р від 12 грудня 2007 року передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

ОСОБА_4 підписавши договір поруки фактично погодився з усіма його істотними умовами.

Відповідно до п.5.2.5 Кредитного договору передбачено, що у випадку настання, зокрема, прострочення понад 60 календарних днів сплати чергового щомісячного платежу та/або інших грошових зобов`язань позичальника за цим договором (зокрема, але не виключно, щодо оплати кредиту (його частини) та/або процентів за користування кредитом), та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

В матеріалах справи відсутня вимога банку до позичальника та поручителя про дострокове повернення кредиту в повному розмірі, яку б отримали останні, в зв`язку з чим підстав вважати, що строк виконання основного зобов`язання настав раніше 10 грудня 2017 року немає.

Банк звернувшись з даним позовом в березні 2018 року не пропустив строк звернення до суду з даним позовом до поручителя.

Окрім цього, слід звернути увагу, що ні боржник, не поручитель не просили застосувати строки позовної давності в суді першої інстанції.

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про порушення відповідачами умов кредитного договору № 049-2915/840-0061 від 12 грудня 2007 року, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 049-2915/840-0061 від 12 грудня 2007 року в розмірі 6 923,63 доларів США, що станом на день ухвалення рішення суду першої інстанції становить 194 425,5 гривень.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 жовтня 2018 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Личаківського районного суду міста Львова від 10 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03 червня 2021 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

О.М. Ванівський