ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Херсон

єдиний унікальний номер справи: 766/14665/20

номер провадження 22-ц/819/988/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.

суддів: Бездрабко В.О.

Приходько Л.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Зуб І.Ю., зі складенням повного тексту рішення 22.03.2021 року в цивільній справі №766/14665/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія UNIQA» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третьої особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія UNIQA» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заява мотивована тим, що 18.06.2020 року о 09.30 год. у м. Херсоні на перехресті Миколаївського шосе вул. Нестерова мала місце ДТП за участю транспортних засобів «Mitsubishi Outlander» н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 і автомобілю «Hyundai Accent» н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 08 липня 2020 року було встановлено, що зазначена дорожньо-транспортна пригода перебувала у прямому причинному зв`язку з порушенням

ОСОБА_2 п.16.11 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим відповідача було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення.

Згідно висновку АВє-213 експертного автотоварознавчого дослідження від 01 липня 2020 року вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля «Mitsubishi Outlander» н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження 18.06.2020 року в результаті ДТП становить 108472,70 грн.; вартість матеріального збитку становить 54847,57 грн.

На місці ДТП ОСОБА_2 надав чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ СК «Уніка» №103032644 від 16.09.2020 року, терміном дії з 16.09.2019 року по 15.09.2020 рік.

За умовами зазначеного договору, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100000 грн., франшиза визначена в сумі 1000 грн.

Позивач зазначав, що страховою компанією ПрАТ «СК «Уніка» на його користь було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 45335,69 грн, що підтверджується безготівковим перерахуванням за № від 07.07.2020 року на платіжну картку.

Позивач вважав, що після виплати страхового відшкодування

ОСОБА_2 повинен оплатити йому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, на його претензійні вимоги письмової відповіді ОСОБА_2 не надано. Утім, останнім самостійно перераховано на його картковий рахунок суму 9512,00 грн, згідно квитанції № від 15.08.2020 року.

Посилаючись на викладене ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь майнову шкоду на загальну суму 55 790,01 грн, з них: різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 53625,01 грн; витрати на послуги експерта автотоварознавця 2170,00 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги заявлені до ОСОБА_2 є передчасними, оскільки розмір завданої внаслідок ДТП майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 53625,01 грн. та витрати на послуги експерта автотоварознавця в сумі 2170 грн.

Апеляційна скарга мотивована помилковістю висновку суду першої інстанції, оскільки судом не враховано, що ПрАТ «СК «Уніка» виплатило страхове відшкодування в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, ПДВ та за виключенням франшизи.

Вважає, що обрав правильний спосіб захисту, звернувшись до винної особи, а не до її страховика.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Радінович В.І., який діє від імені ОСОБА_2 просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на законність оскаржуваного рішення.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 17 травня 2021 року, з огляду на положення ст. 369 ЦПК України, розгляд даної справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, оскільки ціна позову заявлена позивачем є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів вбачається, що 18.06.2020 року о 09.30 год. в м. Херсоні по вул. Нестерова відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Hyundai Accent» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та «Mitsubishi Outlander» р.н. НОМЕР_1 під керувавнням ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП автомобіль «Mitsubishi Outlander» р.н. НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві власності, отримав механічні пошкодження, які зафіксовані в протоколі огляду від 22.06.2020 року.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 08 липня 2020 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 124 КУпАП (а.с. 10).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу №АВє-213, складеного 01.07.2020 року, вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Mitsubishi Outlander 2,0 і» р.н. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження 18.06.2020 року в результаті ДТП, в цінах на час завершення виконання дослідження становила 108472,70 грн. Ринкова вартість вказаного автомобіля визначена у сумі 180091,57 грн. Вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику зазначеного транспортного засобу в цінах станом на час завершення виконання дослідження становила 54847,52 грн. (а.с.31).

За послуги, пов`язані з наданням експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля позивач сплатив 2170 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №318 від 22.06.2020 року

(а.с. 13).

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Hyundai Accent» р.н. НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» на підставі полісу №103032644, відповідно до якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становила 100000 грн., розмір франшизи 1000 грн. (а.с. 12).

Із матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СК «Уніка» сплатило на рахунок позивача грошові кошти у сумі 45335,69 грн. (а.с. 14), водночас відповідач ОСОБА_2 відшкодував ОСОБА_1 суму у розмірі 9512 грн.

(а.с. 15).

Згідно з ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Положеннями ч.3 ст. 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Із викладеного слідує, що відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Отже витрати понесені позивачем на оплату послуг експерта автотоварознавця в сумі 2170,00 грн не входять до суми страхового відшкодування, оскільки такі витрати не є складовою фактичного розміру збитків.

Відповідно до положень ст. 36.2 Закону якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що страховиком виплачено ОСОБА_1 45335,69 грн. із розрахунку (54847.52 грн майнового збитку з урахуванням зносу, 1000,00 грн. франшизи та ПДВ)

Із висновку, сформованого у постанові Верховного Суду у справі №359/2309/17 від 04.12.2019 року слідує, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, винуватість відповідача у його скоєнні, отримання позивачем від страхової компанії суми страхового відшкодування у розмірі 45335,69 грн. та сплата відповідачем суми 9512 грн.

Предметом спору є відшкодування грошових коштів для відновлення пошкодженого автомобіля, а саме різниці між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням) 53625,01 грн., а також послуг експерта-автотоварознавця 2170 грн., а загалом 55795, 01 гривень.

Згідно висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Відмовляючи у задоволенні позову, вказуючи на необхідність звернення позивача із позовом до страхової компанії, суд першої інстанції зазначенего не врахував, не звернув уваги на те, що різниця між виплаченою ОСОБА_1 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Відтак, з огляду на викладене, ОСОБА_1 обрав належний спосіб захисту звертаючись із відповідним позовом не до страховика, а саме до ОСОБА_2 , оскільки останній, як особа, винувата у скоєнні ДТП, має обов`язок сплатити ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування).

Такі ж висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі №753/4696/16-ц, від 21.02.2020 року у справі №755/5374/18, від 22.04.2020 року у справі №756/2632/17, від 15.10.2020 у справі №755/7666/19.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у відповідності до п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України.

За таких обставин, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 53 625,01 грн, які складають різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, та 2170,00 грн витрат на послуги експерта-автотоварознавця.

Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, а саме за подання позову в сумі 840,8 грн. та апеляційної скарги в сумі 1261,2 гривень, а всього 2102 гривень.

Керуючись ст.ст. 367,374,376 України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 березня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 53625,01 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 2170 грн.; судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л.В.Базіль

Судді: В.О.Бездрабко

Л.А.Приходько