Справа № 539/623/17
Провадження № 2/539/194/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Хоменка Д.Є.,

при секретарі - Мирній Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Лубни цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 15.04.2010 року, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна». 02.08.2013 року ОСОБА_1 було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 25 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не виконав в повному обсязі умов договору, через що виникла заборгованість.

Станом на 06.12.2016 року сума заборгованості становить 46 208,47 грн., з яких: 14 269,01 грн. - тіло кредиту; 13 588,66 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 15 674,21 грн. - нарахована пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована складова) та 2 176,59 грн. - штраф (процентна складова).

Добровільно відповідачем сума заборгованості не сплачена, а тому позивач вимушений був звернутись до суду.

Позивач прохає суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 46 208,47 грн., а також відшкодувати понесені судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав суду клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги прохав задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов не визнають, прохають відмовити в його задоволенні.

31.07.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_2 . В якому прохав: відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, оскільки Умови та правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, а отже зазначені умови та правила не є частиною договору, та викладені в них істотні умови договору (строк кредитування, згода на зміну процентної ставки Банком в односторонньому порядку, нарахування неустойки) не є частиною договору. Доданий до позову розрахунок заборгованості суперечить матеріалам справи, а тому є неналежним доказом.

Крім того, 31.07.2020 року представник відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій прохав суд застосувати строки позовної давності, оскільки строк звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості сплив.

Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у з чим підписала Заяву б/н від 15.04.2010 року, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна». 02.08.2013 року ОСОБА_1 було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 25 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку.

За вимог ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява, пам`ятка клієнта, умови та правила надання банківських послуг та тарифи банку складають договір між нею та банком, що підтверджується її підписом у анкеті-заяві від 15.04.2010 року.

Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого, станом на 06.12.2016 року має заборгованість, яка становить 46 208,47 грн., з яких: 14 269,01 грн. - тіло кредиту; 13 588,66 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 15 674,21 грн. - нарахована пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована складова) та 2 176,59 грн. - штраф (процентна складова).

Клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, за перевищення платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором.

При порушенні клієнтом строків платежу за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5 % від суми позову.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Також, згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Частиною 1 та 2 ст.639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що при укладанні кредитного договору відповідач проставив свій підпис лише на анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

У анкеті-заяві від 15.04.2010 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Умови Кредитного договору повинні бути чіткими і зрозумілими для споживача таких послуг. Разом з тим, у анкеті-заяві на приєднання відсутні умови щодо процентної ставки та відповідальності за прострочення платежів.

Банк вказував, що такі умови знаходилися на сайті www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. У цих умовах і міститься інформація про процентну ставку та про штрафи за прострочку оплати боргу. Проте, умови на даному сайті не можуть бути застосовані судом, адже, у анкеті-заяві відсутня інформація, що позичальник ознайомилася з умовами, які містяться саме на зазначеному сайті. Більше того, сам банк неодноразово їх змінював, а тому, мав можливість подати до суду примірник таких умов, який може містити положення, які є менш сприятливими для позичальника. На цій підставі суд прийшов до висновку, що банк не підтвердив, які ж конкретні умови він запропонував позичальнику при підписанні анкети-заяви, так як на поданому банком екземплярі умов відсутній підпис позичальника.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зазначає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені, процентів, неустойки, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач не міг ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді анкети-заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг.

Отже, позовні вимоги про стягнення процентів та неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, а саме: 13 588,66 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом; 15 674,21 грн. - нарахована пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована складова) та 2 176,59 грн. - штраф (процентна складова), задоволенню не підлягають, адже позичальник не підписав жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів.

Викладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17.

Що стосується строків позовної давності, суд виходить з наступного.

Представник відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності, оскільки частина боргу виникла за періоди раніше ніж три роки до звернення позивача до суду.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно умов кредитного договору, картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на титульній стороні карти, включно; кінцевий термін повернення кредитних коштів відповідає строку дії картки.

За таким договором перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104 цс16, постановах Верховного Суду 591/8058/15-ц від 01 березня 2018 року, 743/150/17 від 27 лютого 2019 року.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно довідки, наданої позивачем про надання відповідачу кредитних карток, вбачається, що строк перевипущеної кредитної картки до останнього дня травня 2016 року.

Користуючись кредитними коштами, ОСОБА_1 періодично сплачувала заборгованість за наданим кредитом, останню операцію було проведено 18.05.2016 року на суму 30,36 грн.

Оскільки на картці вказано граничний строк дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, тому строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

З огляду на термін дії кредитної картки травень 2016 року та факту пред`явлення Банком позову у березні 2017 року, суд прийшов до висновку про те, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.

В частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 269,01 грн. суд виходив з наступного.

Аргументи представника відповідача про переплату тіла кредиту(5267,72грн.), згідно його особистого розрахунку від 06.11.2020 року за виписками банку є не обґрунтованим, адже розрахунок здійснений представником невідомим чином, тобто, з даних, підкреслених у виписці, неможливо достовірно встановити які операції було враховано представником, а які він не брав до уваги.

Варто підкреслити, що банківська виписка вказує тільки перелік операцій за вказаним рахунком, тобто вона містить операції сплати за товари та послуги, перерахування коштів на інші картки, поповнення мобільного телефону, отримання на дану картку заробітної плати, тощо. А оскільки контррозрахунок представника відповідача не був систематизований у таблицю, з якої чітко вбачалося які операції віднесені представником до зарахування на рахунок, а які про витрати з карткового рахунку, суд не приймає як належний доказ вказаний розрахунок.

Напротивагу цьому, розрахунок заборгованості позивача за договором №б/н від 15.04.2010 року, укладеного між клієнтом ОСОБА_1 станом на 06.12.2016 року сформований за допомогою спеціальної комп`ютерної програми, з автоматичним обрахуванням зазначених у таблиці показників.

Зважаючи на викладене, а також приписи ч.1 ст.81 ЦПК України(щодо доведення кожною стороною обставин на які вона посилається) відповідач не довів суду відсутність заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту у розмірі 14 269,01грн.

Отже, суд дійшов висновку, що підлягають вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14 269,01 грн. підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 493,92грн. судового збору ((14269,01 грн. х 100%) /46208,47 грн.= 30,87%); (1600грн.х30,87%/100)=493,92грн.).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» /місце знаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, / до ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 / про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 15.04.2010 року в розмірі 14 269,01грн.(чотирнадцять тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень 01 копійка) станом на 06.12.2016 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 493,92грн.(чотириста дев`яносто три гривні дев`яносто дві копійки).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лубенського міськрайонного суду Д.Є. Хоменко