Провадження №2/447/50/21
Справа №447/819/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

25.05.2021 Миколаївський районний суд Львівської області у складі

головуючого судді Бачуна О.І.

при секретарі Тремба І.Ю.,

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві Львівської області, в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Моторно транспортного страхового бюро України, третя особа ПАТ СК "Україна" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

29.03.2016року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 23 січня 2014 року близько 13 години дня, на 419 км. + 200 метрів автотраси «Київ -Одеса» в Іванівському районі, Одеської області відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) за участю автомобіля марки «Мitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля - тягача «Renault Magnum 11 GTA» державний номер НОМЕР_2 з трьох вісним напівпричепом - фургоном « Meldgaard NTC/S» державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали технічні пошкодження, а ОСОБА_1 перебуваючи пасажиром в кабіні тягача «Renault Magnum 11 GTA» державний номер НОМЕР_4 . отримав тяжкі тілесні ушкодження і з місця ДТП каретою швидкої медичної допомоги із діагнозом «компресійного зламу спинномозкового каналу тіла хребта», був доставлений в Іванівську районну лікарню Одеської обл..

Дорожньо-транспортна пригода сталась із вини водія ОСОБА_4 , який не врахував дорожньої обстановки, погодних умов, не вибрав безпечної швидкості руху на слизькій дорозі, внаслідок чого не впорався з керуванням, втратив контроль над транспортним засобом в результаті чого допустив зіткнення із тягачем «Renault Magnum 11 GTA» державний номер НОМЕР_2 з трьох вісним напівпричепом - фургоном « Meldgaard NTC/S» державний номер НОМЕР_5 .

Вина ОСОБА_4 також підтверджується і доведена вироком Іванівського районного суду Одеської області від 24.02.2015 року. Крім того з вини ОСОБА_4 за наслідком ДТП в кареті швидкої допомоги він непритомнів, знаходився у шоковому стані, страждав від сильного білю у спині, запаморочення. У подальшому в тяжкому лежачому стані був доставлений до м.Львова та покладений на стаціонарне лікування у міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги м.Львова, де і проводилось негайне хірургічне втручання на хребті і замість зламаних хребців були вставлені імплантати , з якими він живе і перебуває до теперішнього часу. За наслідками дорожньо-транспортної події і отриманою травмою хребта та його викривленням, довготривалий термін майже цілий 2014 рік він знаходився на стаціонарному лікуванні у різних медичних закладах як м.Львова, так і Львівської області із подальшим встановленням йому третьої групи інвалідності.

29.05.2015 року згідно НАКАЗУ №45-к його було звільнено з роботи «Миколаївводоканал» за неможливість виконання у повному обсязі з отриманою травмою своїх професіональних обов`язків. За час перебування в різних лікувальних закладах, ним на лікування було витрачено суму 18 584.96 грн. Розмір цієї шкоди складається з вартості ліків та додаткових витрат по одужанню, які протягом тривалого часу (цілий 2014 рік) вимушений був приймати внаслідок отриманих під час ДТП травм.

На момент заподіяння йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди травм він працював слюсарем у Міському комунальному підприємстві «Миколаївводоканал». Згідно судово медичного висновку від 12 червня 2014 року в результаті отриманої травми йому встановлена стійка тривала втрата працездатності більше однієї третини тобто 33%. Тому він вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати йому втрачений заробіток у розмірі 33% його заробітку одноразово, наперед на протязі трьох років. Для нарахування розміру втраченого заробітку його середньомісячний заробіток вважався, виходячи з 12 місяців роботи, таким, що передували пошкодженню здоров`я, тобто за січень-грудень 2013 року. Згідно довідки № 6 від 16.02.2016 року виданою «Миколаївводоканал» його заробіток у 2013 році становив суму 24 928.11 грн., 24 928.11 : 12 = 2077.34 грн. Значить його втрачений середньомісячний заробіток становить - 2077.34грн. 2077.34:100*33% (втрата працездатності згідно висновку суд.мед.експерта) = 685.52 грн. сума втраченого заробітку. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку обчисляється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати - вимоги п.1ч.2 ст.1197 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1202 ЦК України «Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами або одноразово, але не більш як за три роки наперед.». Отже сума втраченого заробітку у зв`язку з каліцтвом і ушкодження його здоров"я становила 68 131,80 грн.

Також крім фізичних страждань ОСОБА_1 зазнав і моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, оскільки біль у спині тривалий період не проходив і він не знав, як довго буде тривати розлад його здоров`я та які наслідки в майбутньому спричинять отримані ушкодження. Практично цілий 2014 рік він майже не виходив із лікарень, знаходився на амбулаторному лікуванні, став інвалідом третьої групи, позбувся роботи. Тож діями відповідача ОСОБА_4 йому заподіяно моральну шкоду, яку оцінює в 100 000 грн. Крім цього моральна шкода полягає в тому, що в момент ДТП він при зіткненні автомобілів отримав тяжке тілесне ушкодження, стрес, нервове потрясіння, шок, втрата свідомості від болю і отриманих травм, у зв`язку з чим просив позов задоволити.

Ухвалою судді Миколаївського районного суд Львівської області Головатого А.П. від 24.05.2016р. відкрито провадження по справі.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 30.03.2017року по справі призначено комісійну судово-медичну експертизу, провадження по справі зупинено

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2017року, вищевказану цивільну справу передано в провадження судді Карбовніка І.М.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 17.07.2018року поновлено провадження у справі, оскільки в суд поступив висновок експерта ( комісійна судово-медична експертиза) №123.

16.10.2018р. позивач ОСОБА_1 подав до суду уточнені позовні вимоги, в яких просить стягнути з ОСОБА_4 , шкоду , пов`язану з його лікуванням -18584,96грн, заробіток втрачений внаслідок зменшення стійкої тривалої втрати працездатності у сумі 89466грн., стягнути 150000 грн. моральної шкоди, судові витрати та витрати за проведення експертизи.

09.11.2018року позивач ОСОБА_1 , подав до суду заяву про збільшення позовних вимог.

22.05.2019р. Миколаївським районним судом Львівської області від 22.05.2019 прийнято рішення по справі.

03.10.2019р. постановою Львівського апеляційного суду рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22.05.2019р. залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 08.04.2020р. рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 травня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_4 18 584,96 грн майнової шкоди, 89 466,00 грн заробітку (доходу), втраченого внаслідок зменшення стійкої тривалої втрати працездатності скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової спарви між суддями від 29.04.2020р. вказану справу передано для розгляду судді ОСОБА_6 .

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 29.04.2020р. відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15.09.2020р. залучено до участі у справі в якості співвідповідача Моторно транспортне страхове бюро. ( МТСБУ).

03.10.2020р. представником відповідача МТСБУ подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що вимоги позивача про стягнення відшкодування з МТСБУ є такими що заявлені передчасно.

06.10.2020р.представником позивача подано до суду уточнений позов.

10.11.2020р. представником відповідача адвокатом Поповою С.Ю. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки такі були предметом розгляду, рішення по вказаних вимогам прийнято і таке набрало законної сили, і не може бути предметом розгляду, оскільки Верховний Суд у своїй постанові скасував рішення Миколаївського районного суду Львівської області та Постановою Львівського апеляційного суду виключно в частині стягнення матеріальної шкоди, і направив на новий розгляд

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 10.12.2020р. закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 уточнили свої позовні вимоги та просили стягнути з відповідача Моторно транспортного страхового бюро в користь позивача витрати за заподіяну шкоду життю і здоров`ю, моральну шкоду у розмірі 100 000 ( сто тисяч ) гривень. Стягнути з ОСОБА_4 в користь позивача моральну шкоду у розмірі 100000 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, вказаних у поданому до суду запереченні та відзиві, просила в позові відмовити в повному обсязі.

Представник Моторно транспортного страхового бюро в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив в якому вважає, що вимоги ОСОБА_1 до них заявлено передчасно.

Представник третьої особи ПАТ СК « Україна» в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду був повідомлений, причини неявки суду не відомі.

В результаті повного та всебічного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників, перевіривши докази, якими підтверджуються заявлені позовні вимоги, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість та необхідність часткового задоволення керуючись наступним.

В судовому засіданні встановлено, що 23 січня 2014 року близько 13 години дня, на 419 км. + 200 метрів автотраси «Київ -Одеса» в Іванівському районі, Одеської області відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) за участю автомобіля марки «Мitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля - тягача «Renault Magnum 11 GTA» державний номер НОМЕР_2 з трьох вісним напівпричепом - фургоном « Meldgaard NTC/S» державний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Позивач ОСОБА_1 перебуваючи пасажиром в кабіні тягача «Renault Magnum 11 GTA» державний номер НОМЕР_4 . отримав тяжкі тілесні ушкодження і з місця ДТП каретою швидкої медичної допомоги із діагнозом «компресійного зламу спинномозкового каналу тіла хребта», був доставлений в Іванівську районну лікарню Одеської обл. Вина ОСОБА_4 доведена вироком Іванівського районного суду Одеської області від 24.02.2015 року.

Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи від 12 березня 2018 року № 123 ОСОБА_1 під час ДТП 23 січня 2014 року отримав травму у вигляді компресійного перелому 11-12 хребців грудного відділу хребта, забою спинного мозку.

22 липня 2014 року комісією МСЕК позивачу з приводу наслідків перенесеної у 2014 році травми встановлено інвалідність 3-ї групи терміном на 1 рік (до 22 липня 2015 року). Відповідно до таких наслідків стійка втрата професійної працездатності на цей період становила 50 %.

При обстеженні потерпілого МСЕК 22 липня 2015 року і 19 липня 2016 року третя група інвалідності підтверджена, стійка втрата професійної працездатності на період до 25 липня 2017 року у ОСОБА_1 становила 40 %.

25 липня 2017 року комісією МСЕК позивачу ОСОБА_1 виставлено діагноз: «Клиновидна деформація тіла ТH 11 III ст., задній транспедикулярний спондилодез на рівні Тh10-L1. Клиновидна деформація тіла Тh12 0-I ст. Післятравматичний остеохондроз, спондилоартроз нижньо-грудного - поперекового відділів хребта з помірним порушенням функції. Післятравматична мієлопатія на рівні грудних сегментів. М`язево-тонічні порушення, больовий синдром» та підтверджена 3-тя група інвалідності терміном на 1 рік, до 25 липня 2018 року.

При цьому стійка втрата професійної працездатності з приводу наслідків травми отриманої у 2014 році, становить на цей період 30 %.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «СК «Україна» на підставі полісу № АС/3912019 від 25 червня 2013 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Відповідно до пункту 39.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з підпунктом «а» пункту 41.2 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

В судовому засіданні встановлено, що страхова компанія «Україна» визнана банкрутом 07.09.2018року.

Судом встановлено, наявність вини ОСОБА_4 в ДТП, а тому саме страхова компанія, а в разі її ліквідації МТСБУ, зобов`язана відшкодувати завдану шкоду у межах ліміту відповідальності, передбаченого полісом № АС/3912019 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Частини 1,3 статті 1195 ЦК України вказують, що шкода завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної, або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду, тощо.

Стаття 1197 ЦК України вказує, що розмір втраченого заробітку визначається у відсотках від середньо-місячного заробітку який потерпілий мав до каліцтва по бажанню за дванадцять місяців, або за три останніх місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку обчисляється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з МТСБУ майнової шкоди та втраченого заробіту (доходу), внаслідок зменшення стійкої тривалої втрати працездатності, у розмірі 10000,00 грн. є обгрунтованими, підтвердженими належними доказами по справі та такими, що підлягають до задоволення, оскільки їх розмір не перевищує ліміт відповідальності страховика

Щодо позовних вимог про стягнення з МТСБУ в користь ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди, то такі задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Стороною позивача не представлено, а судом не здобуто доказів того, якими діями чи бездіяльністю Моторно транспортного страхового бюро України спричинило моральну шкоду ОСОБА_1 , а тому такі вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання стягнення з відповідачів судового збору суд, вважає, що такі задоволенню не підлягають, оскільки були предметом розгляду під час винесення судового рішення Миколаївським районним судом Львівської області від 22.05.2019року, яке в цій частині залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 03.10.2019року та Постановою Верховного суду від 08.04.2020р.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_4 , то в цій частині суд вважає за необхідне постановити ухвалу.

Керуючись ст.ст.2,81,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з Моторно транспортного страхового бюро України ( м.Київ, Русанівський бульвар , будинок 8, ) в користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , жителя АДРЕСА_1 витрати за заподіяну шкоду життю і здоров`ю у розмірі 100 000 ( сто тисяч ) гривень.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 31.05.2021.

Суддя Бачун О. І.