Справа № 159/1477/20
Провадження № 2/159/36/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Гарбар О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

до відповідача: ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача.

У березні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором банківських послуг №б/н від 30.07.2019 року, мотивуючи вимоги тим, що підписавши анкету-заяву ОСОБА_1 погодився на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг, який включає в себе умови змішаного договору: договору банківського рахунку та кредитного договору, за якими Банк здійснює платежі з рахунка клієнта в межах кредитного ліміту не зважаючи на відсутність на ньому коштів.

Згоду на запропоновані умови кредитування відповідач підтвердив підписавши Паспорт споживчого кредитування.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: відкрив картковий рахунок, надав відповідачу в користування кредитну преміальну карту «Platinum» та забезпечив можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах ліміту в розмірі 100 000,00 гривень.

Проте, через неналежне виконання відповідачем визначено договором обов`язку щодо щомісячного повернення кредиту станом на 20.02.2020 року утворилась заборгованість в розмірі 142 326,13 грн, яка складається з 105 630,65 грн неповернутого тіла кредиту та 36 695,48 грн заборгованості по відсотках за користування кредитом.

Користуючись правом частково стягнення боргу позивач просить стягнути з відповідача 105 630,65 грн заборгованості за тілом кредиту, 11133,30 грн заборгованості за відсотками, 19627,98 грн заборгованість за простроченими відсотками за період з 30.07.2019 року по 31.01.2020 року, а всього 136 391,93 грн.

У відповіді на відзив (а.с.48, т.2) позивач просив врахувати те, що договір від 30.07.2019 року був укладений між сторонами в електронному вигляді за допомогою проставлення стилусу на планшеті. На виконання договору Банк відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок НОМЕР_1 , ключем до якого є пластикова картка НОМЕР_2 , яку відповідач отримав, та мобільний телефон, на який надіслано пароль доступу. За допомогою встановлених ключів відповідач мав можливість дистанційно розпоряджатись коштами. Отримання картки підтверджено фотознімком у Банку, а про отримання та використання кредитних коштів свідчить виписка по рахунку, в якій відображені операції по поверненню заборгованості.

В судові засідання представник позивача не з`явився, у задоволенні клопотання про чергове відкладення судового розгляду відмовлено ухвалою суду від 26.05.2021 року, інших доказів окрім тих, що долучені до процесуальних заяв, суду не надано.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 у відзиві на позов ( а.с.115 т.1) вказала, що відповідач ОСОБА_1 , який є її сином, жодних документів 30.07.2019 року не підписував, кредитну карту не отримував, оскільки в цей час перебував за межами України, кредитними коштами в розмірі понад 100 000 грн не користувався, згідно виписки по рахунку банк самостійно здійснив списання цієї суми одноразово. На час вчинення оспорюваного договору ОСОБА_1 вже користувався двома картами АТ «Приватбанк»: № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 зі строком дії відповідно до липня 2019 та до лютого 2020 року, тому не мав потреби укладати ще один кредитний договір. У задоволенні позову просила відмовити.

В ході судового розгляду справи представник відповідача - адвокат Дзивульська Л.В. проти задоволення позову заперечила, просила врахувати ту обставину, що заява та Паспорт споживчого кредиту від 30.07.2019 року підписані не електронним цифровим підписом, а рукою людини. Відповідач у дату підписання перебував за межами України. Крім того, саме 30.07.2019 року Банком з карткового рахунку НОМЕР_5 одноразово списані кошти в розмірі 103 379,05 грн, в подальшому з картки НОМЕР_2 здійснювалось автоматичне списання «простроченої заборгованості», жодних дій по використанню кредиту чи його поверненню відповідач ОСОБА_1 не вчиняв. Представник відповідача надав суду також власний розрахунок використання відповідачем кредитних коштів за попередніми кредитними договорами, які мали місце до 30.07.2019 року та вказав на відсутність будь-якої заборгованості (а.с.185 т.2).

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.25, т.1) ОСОБА_1 є клієнтом Банку з липня 2015 року, коли йому видана кредитна карта НОМЕР_6 строком до 07.2016 року. Пізніше ОСОБА_1 видано ще п`ять карток, серед яких НОМЕР_3 та НОМЕР_4 строком дії до 07.2019 року та 02.2020 року відповідно. Платіжна карта НОМЕР_2 оформлена 30.07.2019 року на строк до 07.2020 року.

У довідці про зміну кредитування (а.с.26 т.1) зазначено, що старт рахунку відбувся 20.07.2015 року, 30.07.2019 року кредитний ліміт встановлено на рівні 110 000 грн.

Остання платіжна карта НОМЕР_2 оформлена на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 30.07.2019 року, засвідченої власноручними підписами, сторонами правочину вказані : ОСОБА_1 та представник Банку ОСОБА_3 .

Аналогічним чином підписаний 30.07.2019 року Паспорт споживчого кредитування.

За даними Держприкордонної служби України (а.с.45 т.2) ОСОБА_1 виїхав з України 24.06.2019 року, 15.09.2019 року в`їхав та знову виїхав, дані про повернення відсутні.

Відсутність ОСОБА_1 в Україні 30.07.2019 року підтверджена копіює паспорту відповідача (а.с.126 т.1).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 (а.с.152 т.2) підтвердила суду, що 30.07.2019 року як менеджер по обслуговуванню VIP клієнтів самостійно підписала заяву та інші документи за відповідача ОСОБА_1 , оскільки строк дії кредитної карти останнього закінчувався. В телефонному режимі ОСОБА_1 уповноважив її на таке підписання.

У виписці по рахунку (а.с.98 т.2) відображений рух коштів по кільком кредитним карткам та картковим рахункам, залишок після операцій по списанню та поверненню коштів формується сумарно за усіма рахунками.

Згідно цієї виписки:

-станом на 28.07.2019 року по кредитній картці НОМЕР_3 (строк дії якої закінчувався 07.2019) рахується заборгованість 100 076,18 грн.,

-30.07.2019 року відображено операцію про списання з карткового рахунку НОМЕР_1 103 379,05 грн, залишок після цієї операції «-103 379,05»

-того ж дня відображена операція про повернення коштів в сумі 103 379,05 на інший рахунок і залишок після операції « 3 302,87 грн»

-того ж дня сума 3 302,87 грн списані з карти НОМЕР_7 , залишок після операцій «0».

-наступна операція 13.08.2019 року на картці НОМЕР_4 (строк дії якої вже закінчився) списання 102 грн, після чого формується борг в розмірі « -103 481,05 грн»

Також з виписки по рахунку вбачається, що на картковий рахунок НОМЕР_1 та з використанням картки НОМЕР_2 , які стосуються даної справи, відповідач коштів не вносив, мало місце автоматичне списання.

За розрахунком Банку станом на 20.02.2020 року у відповідача за договором від 30.07.2019 року є заборгованість за тілом кредиту в розмірі 105 630,65 грн та за відсотками в розмірі 36 695,48 грн., з яких до стягнення заявлено тіло кредиту та частково відсотки в розмірі 30 761,28 грн.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позов задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Предметом даного позову є стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування , який є змішаним договором відкриття рахунку та кредитування.

Статтею 1066 ЦК передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (ст.1067 ЦК).

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (ст.1069 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц зазначила: «відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не підписував анкету заяву від 30.07.2019 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що підтвердила в судовому засіданні свідок - працівник Банку ОСОБА_3 , яка самостійно підписала за ОСОБА_1 заяву та паспорт споживчого кредитування на планшеті.

Отже відповідач ОСОБА_1 не виявляв свою волю до вчинення такого правочину та набуття обумовленим цим договором прав і обов`язків, тому договір відкриття рахунку та кредитування від 30.07.2019 року є неукладеним, а правовідносини за ним - не виникли.

Суд не аналізує правовідносин сторін, які мали місце за попередніми кредитними договорами, розмір заборгованості та умови кредитування, оскільки їх зміст не є предметом дослідження за заявленим позовом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів.

Представник позивача заяв про уточнення позовних вимог, зміну предмету чи підстав позову не подав.

За приписами частин третьої, четвертої статті 12 цього Кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином у задоволенні позову АТ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 30.07.2019 року необхідно відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у позову залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 12,76-81,141, 274-278 ЦПК України, статтями 526, 633, 634, 1048, 1049, 1056-1 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30.07.2019 року в розмірі 136391,93 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , МФО 305299, рахунок № НОМЕР_8 , юридична адреса: м.Київ, вул.Грушевського,1Д.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_10 виданий 21.02.1997 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 04.06.2021 року.

ГоловуючийТ. В. Денисюк