Справа № 950/2443/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2021 року м.Лебедин
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Гладкової С.В.
розглянувши у спрощеному провадженні в залі Лебединського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивує свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності, належить будинок АДРЕСА_1 . У вказаному будинку, як було нещодавно встановлено, також зареєстрований відповідач. Однак, він у 2005 року був знятий з реєстрації за вказаною адресою. При перевірці, що була проведена Управлінням праці та соціального захитсту населення Лебединської міської ради, бо позивач отримує субсидію, встановлено, що відповідач автоматично був зареєстрований по АДРЕСА_1 в 2018 році, оскільки при замінні паспорта реєстрація проставлена автоматично. Відповідач у вказаному будинку не проживає з 2005 року. Позивач позбавлений можливості оформити субсидію. Тому звернувся до суду та просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 06.01.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.
Станом на 13.01.2020 року відповідач не подав до суду відзиву на позовну заяву та клопотань про відкладення розгляду справи, чи розгляду справи у його відсутності.
Позивач у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій позов підтримав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений.
Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи, а також він був сповіщений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади.
Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило.
Тому згідно з ст. 223 ЦПК України суд вважає, що неявка у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, можливо слухати у його відсутності.
Суд ухвалив проводити розгляд справи у заочному порядку без участі відповідача, який будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, а матеріалів справи є достатньо для розгляд справи по суті.
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку.
Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном.
Судом встановлено, що згідно рішення народного суду Лебединського району Сумської області №2-156-91 від 30.04.1991 позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником 48/100 частки будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Інші 52/100 належали сину позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
21.07.2005 року ОСОБА_1 став власником 52/100 частки будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності - свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів Р№3196 ВСІ №492051 від 01.07.2005, що стверджується свідоцтвом, що посвідчене приватним нотаріусом Фурдиловим Ю.В.21.07.2005 року, зареєстровано за реєстровим № 3196 (а.с. 5), також вказане майно зареєстроване в КП "БТІ виконавчого комітету Лебединської міської ради", що встановлено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.08.2005 року (а.с. 7). '
З моменту виникнення права власності у відповідача на 52/100 частки будинку,
відповідач був знятий з реєстрації. Про що свідчить відмітка в будинковій книзі (8-11).
У грудні 2020 року до позивача звернувся представник Управління праці та
соціального захисту населення Лебединської міської ради з питанням повернення
отриманої за попередні роки субсидії. Оскільки їм стало відомо, що за адресою проживання позивача - АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач.
З довідки, що видана Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лебединської міської ради (а.с. 14) встановлено, що ОСОБА_2 у 2018 році був зареєстрований автоматично, оскільки він втратив паспорт, то реєстрація відбулась за попередньою адресою.
Факт того, що відповідач - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2005 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 стверджується довідкою депутата Лебединської міської ради від 16.12.2020 року вих. № 709 (а.с. 12), а також показами свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які, кожна зокрема, повідомили, що є сусідами позивача, знають його більше 40 років, ствердили, що ОСОБА_2 є сином позивача, однак він за вказаною адресою дійсно не проживає з 2005 року, місце його знаходження не відомо, повідомили, що він був неодноразово засуджений і відбував покарання в місцях позбавлення волі.
Частинами 1, 4 ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності на місці проживання без поважних причин понад один рік.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, відповідно до положень ст. 391 ЦК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 77-81, 133, 140, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Суддя Бакланов Р. В.