Провадження № 4-с/263/7/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючої судді Ікорської Є.С.,

за участю секретаря Савченко О.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі у залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гладкоскок Ольги Олексіївни,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гладкоскок О.О.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що на 21 грудня 2020 року у тамбурі будинку АДРЕСА_1 у присутності працівника поліції, а також мешканців будинку їй стало відомо про відкриття виконавчого провадження № 63897997 від 11 грудня 2020 року, при цьому їй вручена копія постанови про відкриття виконавчого провадження неналежно оформленого зразку, зокрема, на ній не містився підпис та печатка. Крім цього, вказує, що на неї здійснювалось психологічний тиск, який полягав у застосуванні погроз застосування штрафних санкцій, порушення кримінальної справи у випадку відмови надати вхід у квартиру АДРЕСА_2 . 29 грудня 2020 року ОСОБА_1 отриманий рекомендований лист із належно оформленою постановою про відкриття виконавчого провадження. Від працівників поліції їй стало відомо про наявність рішення суду у справі № 263/1373/20 (провадження № 2/263/1180/2020). Через те, що їй не було відомо про рішення суду, яке набрало законної сили, стягувачем знищено цілу комунікаційну систему, яка проходить повз її санвузла у квартирі. Вважає такі дії державного виконавця незаконними, так як нею були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, грубо порушені її права, свободи та інтереси. Ухвала суду щодо видачі виконавчого листа та рішення від 30 вересня 2020 року з метою демонтажу каналізаційної труби у санвузлі її квартири та примусове проникнення до квартири до рішення суду до проведення додаткової експертизи, без виконання вимог ст. 221 ЦПК України, слід визнати дії незаконними, вимоги ОСББ «МТЛ-93» не визнає, оскільки по факту не є боржником, через ненаправлення повідомлення про добровільне виконання рішення суду від 30 вересня 2020 року по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. на користь ОСББ «МТЛ-93». У зв`язку із чим, просила суд визнати дії/бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гладкоскок О.О. незаконними та протиправними; за перевищення службового становища та службових повноважень винести окрему ухвалу про притягнення державного виконавця до дисциплінарної відповідальності; на підставі поданих документів поновити процесуальний строк та видати копію рішення суду від 30 вересня 2020 року, ухвалу про відкриття провадження у справі № 1373/20 та видати для ознайомлення справу для подачі апеляційної скарги; встановити факт видачі неналежно оформленої постанови про відкриття виконавчого провадження від 11 грудня 2020 року та відсутність підстав примусового виконання рішення суду від 30 вересня 2020 року 21 грудня 2020 року, грубого порушення матеріального та процесуального права Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), постанову про відкриття виконавчого провадження № 63897997 від 11 грудня 2020 року скасувати, провадження - закрити; у випадку прийняття рішення про арешту майна та рахунків скасувати; виключити з Єдиного реєстру боржників, про що постановити ухвалу; судові витрати стягнути з державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 січня 2021 року зазначена скарга залишена без руху.

У подальшому ОСОБА_1 подано уточнену/доповнену скаргу, у якій остання просила суд визнати дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гладкоскок О.О. незаконними; поновити порушене право на ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень № 63898411, № 63897997 від 11 грудня 2020 року; визнати незаконною вимогу державного виконавця, зазначену у п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження № 63898411 від 11 грудня 2020 року щодо стягнення з неї виконавчого збору у сумі 84,08 грн. як основну винагороду державного виконавця; зобов`язати державного виконавця надати матеріали виконавчого провадження для ознайомлення, видати копії документів, постанов про накладення арештів; судові витрати покласти на Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 квітня 2021 року вказану скаргу прийнято до провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи скарги підтримала.

Державний виконавиць Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гладкоскок О.О. надала заяву, у якій просила суд відмовити скаржнику, скаргу розглянути за її відсутності.

Представник ОСББ «МТЛ-93» у судове засідання не з`явився, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Виконуючи вимоги ст. ст. 12, 450 ЦПК України, суд встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом досліджено оригінали матеріалів виконавчих проваджень № 63898411 та № 63897997.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження № 63897997 з примусового виконання виконавчого листа № 263/1373/20, виданого 03 грудня 2020 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області, про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні права користування спільним майном багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання доступу до технічного обладнання (каналізаційної системи), розташованої в межах квартири АДРЕСА_2 .

Передумовою відкриття виконавчого провадження була заява представника стягувача ОСОБА_2 від 07 грудня 2020 року.

Так державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гладкоскок О.О. від 11 грудня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП 63898411) на підставі виконавчого листа № 263/1373/20, виданого 03 грудня 2020 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «МТЛ-93» 840,80 грн. судового збору. При цьому зобов`язано боржника подати декларацію про доходи і майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 84,08 грн., роз`яснено право на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження за ідентифікатором доступу в автоматизованій системі виконавчого провадження (а.с.11,12).

Також державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гладкоскок О.О. від 11 грудня 2020 року винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (ВП 63898411), а саме: плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження 69 грн., загальна сума мінімальних витрат 200 грн. (а.с.13,14). Указана постанова спрямована боржнику 11 грудня 2020 року. Постановою від 11 грудня 2020 року у даному виконавчому провадженні стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 84,08 грн. (а.с.15,16). Указана постанова спрямована боржнику 11 грудня 2020 року.

Окрім того, державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гладкоскок О.О. від 11 грудня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП 63897997) на підставі виконавчого листа № 263/1373/20, виданого 03 грудня 2020 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області, зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні права користування спільним майном багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання доступу до технічного обладнання (каналізаційної системи), розташованої в межах квартири АДРЕСА_2 . При цьому зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, а також роз`яснено право на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження за ідентифікатором доступу в автоматизованій системі виконавчого провадження (а.с.17,18). Указана постанова спрямована боржнику 11 грудня 2020 року.

Також державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гладкоскок О.О. від 11 грудня 2020 року винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (ВП 63897997), а саме: плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження 69 грн., загальна сума мінімальних витрат 200 грн. (а.с.13,14). Указана постанова спрямована боржнику 11 грудня 2020 року. Постановою від 11 грудня 2020 року у даному виконавчому провадженні стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 84,08 грн. (а.с.19,20. Указана постанова спрямована боржнику 11 грудня 2020 року.

Згідно з поштовим конвертом, наданим суду ОСОБА_1 , вищевказані постанови державного виконавця направлені ВДВС рекомендованим листом 16 грудня 2020 року, про що свідчить поштовий штемпель, також на конверті наявні позначки листоноші про те, що 18 грудня 2020 року лист не вручено, наявна квитанція про повторне повідомлення від 22 грудня 2020 року, фактично отримано скаржником 29 грудня 2020 року (а.с.7,8).

Таким чином, вчасно надіслані 11 грудня 2020 року постанови державного виконавця не з його вини отримані боржником лише 29 грудня 2020 року, що підтверджується помітками листоноші на конверті про те, що 18 грудня 2020 року лист не вручено, наявна квитанція про повторне повідомлення від 22 грудня 2020 року.

Відповідно до акту № 15.12/20 перевірки загальнодомової системи електропостачання ОСББ «МТЛ-93», за адресою: АДРЕСА_1 , дата проведення 15 грудня 2020 року о 08:00 год., встановлено, що в результаті залиття квартири АДРЕСА_3 вийшов з ладу дріт, що подає напругу на розподіляючу коробку, через що пропало світло у квартирі АДРЕСА_3 у коридорі, спальні, санвузлах.

30 травня 2019 року складений акт за участі ОСОБА_1 , під час перевірки встановлено, що узгоджено, що після узгодження із адвокатом до 31 травня 2019 року мешканцями квартир АДРЕСА_4 буде надана інформації щодо строках доступу для заміни труб у квартирі. На час дослідження теча у квартирі відсутня, каналізаційна труба чавунна, теча відсутня, мається вентиляція, труби холодного та гарячого водопостачання металопластикові, теча відсутня.

У подальшому державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) складений акт, зі змісту якого убачається, що при виході за місцем мешкання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 встановлено, що рішення суду виконано у повному обсязі, ОСОБА_1 усунуто перешкоди у здійсненні права користування спільним майном.

Тому 23 грудня 2020 року державним виконавцем прийнято рішення у вигляді постанови, якою закінчено виконавче провадження № 63897997, арешти та усі заходи примусового виконання рішення припинені.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а згідно ч. 2 ст. 39 цього Закону постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Тобто, у даному випадку рішення суду виконано у повному обсязі, ОСОБА_1 усунуто перешкоди у здійсненні права користування спільним майном.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

ОСОБА_1 , серед інших вимог скарги, просила визнати дії/постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору неправомірними та їх скасувати, з приводу чого слід зазначити наступне.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

У свою чергу згідно з пунктом 7 частини другої статті 17 згаданого Закону постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного суду в порядку, передбаченому законом.

Підставою для прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження є виконавчі документи, якими у цій справі є постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору та постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження.

Частиною першою статті 26 вище зазначеного Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Відповідно до частини п`ятої вказаної вище статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

У п. 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 вказано, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Указана норма не свідчить, що цей строк у 10 днів надається для добровільного виконання рішення, адже норма не є тотожною до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21 квітня 1999 року, якою передбачалося, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Таким чином, діюча редакція Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає надання боржнику строку на добровільне виконання рішення суду.

За змістом ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Аналіз наведеної норми прямої дії свідчить про те, тим як застосовувати засоби і способи примусу державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії даної постанови.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що наведеним вимогам Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження відповідає.

Тобто доводи, на які посилається ОСОБА_1 у скарзі щодо ненаправлення повідомлення про добровільне виконання рішення суду не заслуговують на увагу, оскільки чинним законом не передбачене таке повідомлення, а державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження, з чого фактично і розпочинається примусове виконання рішення суду.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, яке наразі вже виконано.

Щодо вимог ОСОБА_1 про зобов`язання державного виконавця надати матеріали виконавчого провадження для ознайомлення, видати копії документів, постанов про накладення арештів, про вселення невідомої особи; поновлення порушеного права на ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень № 63898411, № 63897997 від 11 грудня 2020 року, а також доводів скарги про порушення прав боржника на відкладення виконавчих дій, ненадання рішення суду про примусове проникнення до житла, упередженість та психологічне насильство з боку державного виконавця тощо суд виходить з наступного.

Матеріали виконавчих проваджень № 63898411, № 63897997, які досліджені судом, не містять жодної інформації про вирішення виконавцем питання про вселення до ОСОБА_1 будь-яких осіб, внаслідок чого скарга в цій частині є безпідставною. Також, з огляду на добровільне виконання рішення суду боржником, про що свідчить акт виконавця і постанова про закриття виконавчого провадження, доводи скарги про порушення прав боржника на відкладення виконавчих дій, ненадання рішення суду про примусове проникнення до житла, упередженість та психологічне насильство з боку державного виконавця є необґрунтованими.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Будь-яких об`єктивних даних про те, що боржнику відмовлено у клопотанні про ознайомлення з матеріалами провадження, або факт їх приховування, або інші дії, спрямовані на умисне ненадання для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження, досліджені судом матеріали справи не містять. Таким чином, указані вимоги є безпідставними.

З огляду на викладене, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» суд роз`яснює, що ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися до державного виконавця із заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження та отримання необхідних копій документів, а лише у разі відмови державного виконавця у наданні таких звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Вирішуючи скаргу в частині визнання незаконною вимоги державного виконавця, зазначеної у п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження № 63898411 від 11 грудня 2020 року щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 84,08 грн., як основну винагороду державного виконавця, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Тобто, примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до правових позицій, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 06.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20.09.2018 у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17.10. 2018 у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16.01.2019 у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18), від 09.10.2019 у справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19), від 18.12.2019 у справі № 759/15553/14-ц (провадження № 14-579 цс19 юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

У зв`язку із чим суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що із вимогами щодо оскарження стягнення виконавчого збору та пов`язаних з цим дій останній слід звернутися з адміністративним позовом до окружного адміністративного суду.

Скарги на постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинні розглядатися адміністративним судом.

Такі правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 18 грудня 2019 року у справі № 344/21436/18 (провадження № 14-596цс19), від 21 серпня 2019 року у справі № 381/2126/18 (провадження № 14-324цс19), від 11 вересня 2019 року у справі № 925/138/18 (провадження № 12-74гс19), від 02 жовтня 2019 року у справі № 753/22823/18-ц (провадження № 14-425цс18) та від 16 жовтня 2019 року у справі № 1940/1957/18 (провадження № 11-608апп19).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Застосовуючи аналогію закону, слід дійти висновку про закриття провадження за скаргою в частині вимог про оскарження дій державного виконавця та постанов про стягнення виконавчого збору, що підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 3 ст. 453 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У решті вимог скарги слід відмовити у зв`язку із тим, що оскаржувані рішення та дії/бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, а факти порушення прав заявника не підтверджено у встановлений законом спосіб.

Питання, які передбачені ст. 452 ЦПК України, судом не вирішуються, оскільки у справі відсутні судові витрати.

Керуючись ст. ст. 12, 259, 260, 447, 450, 452 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Закрити провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гладкоскок Ольги Олексіївни в частині вимог про оскарження дій державного виконавця та постанов про стягнення виконавчого збору, роз`яснивши порядок звернення з позовом за правилами адміністративного судочинства.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на інші дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гладкоскок Ольги Олексіївни - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://court.gov.ua/sud0519.

Повний текст ухвали виготовлено 17 червня 2021 року.

Суддя Є.С. Ікорська