Справа №: 272/186/21
Провадження № 2/272/215/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2021 року
Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Карповця В.В.,
за участі секретаря судового засідання - Бондаренко Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд, -
Позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 . У вищевказаному будинку крім позивачки та її чоловіка зареєстрований, однак фактично з грудня 2018 року не проживає відповідач по справі ОСОБА_2 . Разом з тим, реєстрація відповідача ОСОБА_2 у вищевказаному житловому будинку не дозволяє позивачці розпоряджатись ним на власний розсуд та значно обмежує її законні права, як власника будинку.
В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що відповідач не оплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні будинку за місцем реєстрації. При цьому, в позасудовому порядку вирішити спірні відносини щодо зняття відповідача з реєстрації вона не має можливості, оскільки їй не відома адреса його фактичного місця проживання.
Враховуючи вищезазначене, позивачка просить суд, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Судовий збір з відповідача просить не стягувати.
Позивачка та її представник адвокат Гарастівський С.А. в судове засідання не з`явилися. Від представника позивачки на адресу суду надійшла заява в якій він просить розгляд справи провести у його відсутність та у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримують, позов просять задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву, не подавав.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, та не подано відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі вищевикладеного, суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по ній, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно копії договору дарування жилого будинку від 25 листопада 2003 року посвідченого приватним нотаріусом Андрушівського районного нотаріального округу Житомирської області Мондель Т.С. вбачається, що ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 житловий будинок з господарчими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 (а.с.7). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.01.2004 вбачається, що ОСОБА_1 оформила право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8). Згідно довідки виданої Андрушівською міською радою Житомирської області від 10.02.2021 №76 вбачається, що до складу сім`ї ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , належать: чоловік - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартиронаймач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за вказаною адресою з 20.11.2018, однак не проживає за зареєстрованим місцем проживання з 20.12.2018, його місце перебування невідоме (а.с.9).
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися й розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що передбачено і положеннями ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України, а обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом.
Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, що не суперечать закону.
В силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.ст.71, 72 ЖК Української РСР, якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Згідно положень ст.156 ЖК Української РСР, члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІУ від 11.12.2003, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщення. Зазначена норма вказує на достатність рішення суду, яке набрало законної сили про визнання особи такою, що втратила право користування житлом для зняття її з реєстраційного обліку відповідним органом.
Відсутність відповідача по справі ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання в АДРЕСА_1 , без поважних причин та відсутність іншої домовленості між позивачкою та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач ОСОБА_2 не проживаючи в спірному житловому будинку більше року, а саме з 20.12.2018, без поважних причин, є таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в зв`язку з чим поданий позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст.316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.71, 72, 156 ЖК Української РСР, ст.ст.4, 5, 12, 76-82, 247, 259, 263 265, 268, 273, 280 -284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.
Заочне рішення може бути переглянуте Андрушівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя:В. В. Карповець