Справа № 369/2276/21
Провадження № 2/369/3075/21
09.06.2021 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Янченка А.В.,
за участю секретаря судового засідання Заїки О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
У лютому 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 18.05.2011 року ОСОБА_1 підписала заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до якої відповідач отримав кредит на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Відповідач та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 07.02.2019 року підписали додаткову угоду.
Відповідно до укладеної додаткової угоди від 07.02.2019 Банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2. додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1 додаткової угоди.
Згідно з п. 1.7. додаткової угоди у разі порушення клієнтом термінів погашення кредиту, зазначених в п. 1.5.2, понад 31 день безперервно: 1.7.1 терміном повернення кредиту є 31-1 день з моменту такого порушення (але не пізніше терміну, вказаного в п. 1.3. угоди). Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п. 1.7.1. угоди), є простроченою, зазначено п. 1.7.2. угоди.
Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.
Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість 2 695,52 грн заборгованості за кредитом, 887,09 грн заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 70 051,59 грн заборгованості за пенею та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.03.2021 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Згідно із частинами 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав, також подав заяви в яких просив ухвалити по справі заочне рішення в порядку спрощеного позовного провадження.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст.ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.05.2011 року ОСОБА_1 підписала заяву № б/н, відповідно до якої отримала кредит на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту.
Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Відповідно до укладеної додаткової угоди від 07.02.2019 Банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2. додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1 додаткової угоди.
Згідно з п. 1.1. додаткової угоди сума заборгованості, що виникла в період дати укладання договору до дати підписання цієї угоди: 88 008,19 грн.
Відповідно до п. 1.5.1. додаткової угоди клієнт зобов`язується здійснити платіж на погашення заборгованості по договору у розмірі не менше 3 699,48 грн, у строк не пізніше 07.02.2019.
Клієнт зобов`язується здійснити платіж на погашення заборгованості по договору у розмірі не менше 3 612,25 грн до 25 числа місяця протягом 6 місяців. Розмір останнього щомісячного платежу складає 3 411,59 грн (п. 1.5.2. додаткової угоди).
Відповідно до п. 1.6. додаткової угоди ця угода відповідно до ст. 212 ЦК України, укладається під відкладальну обставину, а саме: у разі належного виконання клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п. 1.5. угоди вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п. 1.2. угоди, умова про зміну процентної ставки, передбачене п. 1.4. угоди.
Пунктом 1.6.1. угоди встановлено, що в разі прострочення виконання клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 1.5.2. угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачене п. 1.2. умова про зміну процентної ставки передбачене п. 1.4. угоди не поширюється.
Згідно з п. 1.7. додаткової угоди у разі порушення клієнтом термінів погашення кредиту, зазначених в п. 1.5.2, понад 31 день безперервно: 1.7.1 терміном повернення кредиту є 31-1 день з моменту такого порушення (але не пізніше терміну, вказаного в п. 1.3. угоди). Вся заборгованості по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п. 1.7.1. угоди), є простроченою, зазначено п. 1.7.2. угоди.
Відповідно до підписаного сторонами графіку погашення суми боргу за реструктуризацією на термін 6 місяців, ОСОБА_1 з березня по січень 2019 року зобов`язана був сплачувати до 25 числа 3 494 грн. щомісячно.
Згідно з наданим АТ КБ «Приватбанк» розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 73 634,20 грн, з яких: 2 695,52 грн. заборгованість за кредитом; 887,09 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 70 051,59 грн. заборгованість за пенею.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (АТ КБ «Приватбанк») за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.
До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
Положеннями частин 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач ОСОБА_1 підписала 18.05.2011 року Анкету-заяву б/н, надану йому позивачем, тим самим погодившись в цілому з Умовами та Правилами надання банківських послуг та приєднавшись до них, у зв`язку з чим між ним та АТ КБ «Приватбанк» виникли договірні відносини, спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків.
З матеріалів справи вбачається, що у анкеті-заяві, підписаній відповідачем, відсутні відомості щодо встановлення за карткою позичальника розміру відсотків та неустойки за порушення строків повернення грошових коштів.
В той же час зазначені умови додаткової угоди не змінили правової природи складових кредитного зобов`язання існуючого між сторонами, а саме нарахованих банком відсотків та пені.
Оскільки між сторонами склались кредитні правовідносини, які витікають з підписання ОСОБА_1 , Анкети-заяви від 18.05.2011 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, то позивач повинен доводити належними доказами існування заборгованості яка складається з 887,09 грн заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 70 051,59 грн заборгованості за пенею. В той же час АТ КБ «ПриватБанк» не надало до суду відповідного розрахунку вказаних сум відсотків та пені, не зазначено підстави їх нарахування та не зазначено період, за який вони були нараховані. Натомість позивачем АТ КБ «ПриватБанк» надано розрахунок заборгованості в період з 07.02.2019 року, часу укладення додаткової угоди, яка є з відкладальною умовою, і умови якої відповідач (позичальник не виконав).
Враховуючи те, що судом не встановлено належних і допустимих доказів, які б підтверджували розмір та підстави нарахування Банком відсотків та пені за Анкетою-заявою від 18.05.2011 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача 887,09 грн заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 70 051,59 грн заборгованості за пенею.
Водночас, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).
Таким чином, суд погоджується з тим, що позивачем обґрунтовано зазначено про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за тілом кредиту у сумі 2 695,52 грн.
Судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України, покласти на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 536, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 141, 265, 268 ЦПК України
Позов задовольнити частково.
В решті вимог позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя А.В. Янченко