ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/83/21 Справа № 205/8634/18 Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі Пивоваровій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Перфілова Олена Анатоліївна, про усунення від права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_4 , звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра ОСОБА_5 , після смерті якої залишилось нерухоме майно.

26 березня 2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Перфілової О.А. із заявою про прийняття спадщини. Крім неї висловили бажання прийняти спадщину ОСОБА_3 , якому спадкодавець заповідала усе належне їй майно, відповідно до заповіту, та ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем п`ятої черги (двоюрідною онукою спадкодавця).

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Перфілової О.А. від 30 жовтня 2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що вчинення нотаріальної дії неможливе через неподання спадкоємцем документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно.

Вважає, що вона має право успадкувати за законом усе належне спадкодавцеві майно, оскільки ОСОБА_3 не має права спадкування через заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження спадкодавцеві, яке спричинило її смерть, а ОСОБА_1 є спадкоємцем п`ятої черги, тому позбавлена права успадкувати майно померлої.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Усунуто ОСОБА_3 від права на спадкування майна, що залишилось після смерті ОСОБА_5 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач є рідною сестрою померлої ОСОБА_5 , а відтак є спадкоємцем 2 черги, в той час як відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем 5 черги, оскільки є двоюрідною онукою спадкодавця. За умовами черговості, саме позивач має переважне право на отримання спадщини.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування за законом та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що неправильне тлумачення судом першої інстанції положень ст. 1266 ЦК України призвело до неправильного застосування закону та нерівності права спадкоємця ОСОБА_1 на спадкування в порядку спадкової трансмісії. ОСОБА_1 як спадкоємець за правом представлення, має право на рівні з ОСОБА_2 спадкувати спірну квартиру.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволення позовних вимог про визнання права власності у порядку спадкування за законом, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.

Позивач ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_4 , подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є рідною сестрою ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № НОМЕР_1 , виданим Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 19 березня 2018 року.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 січня 1996 року, виданого Коксохімічним заводом ім. Калініна, згідно розпорядження № НОМЕР_2 , зареєстроване в КП ДМБТІ ДОР, та записано в реєстрову книгу № 57п за реєстровим номером № 47, ОСОБА_5 на праві приватної власності належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . Інша 1/2 частина вказаної квартири належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24 січня 2001 року, виданого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-234, зареєстроване в КП ДМБТІ ДОР та записано в реєстрову книгу № 455п за реєстровим номером № 743-513.

03 червня 216 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Писарєвою Н.С. посвідчений заповіт від імені ОСОБА_5 , в якому спадкодавець заповідає все своє майно, де б воно не було та з чого не складалося, ОСОБА_3 , відповідачу у справі.

26 березня 2018 року ОСОБА_2 у встановленому чинним законодавством України порядку та строки звернулася із заявою до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Перфілової О.А. про прийняттям спадщини після смерті рідної сестри ОСОБА_5

30 липня 2018 року до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Перфілової О.А. звернулася ОСОБА_1 із заявою про прийняття нею, як спадкоємицею VI черги, спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Перфілової О.А. від 30 жовтня 2018 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з неподанням документів, які б беззаперечно підтверджували право власності спадкодавця на спадкове майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.

26 березня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфілової О.А. посвідчений заповіт від імені ОСОБА_2 , в якому спадкодавець заповідає все своє майно, де б воно не було та з чого не складалося, ОСОБА_4

23 січня 2020 року ОСОБА_4 подав до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яку зареєстровано державним нотаріусом Мельниковим О.Ж. за реєстровим № 74 і на підставі поданої заяви Другою синельниківською державною нотаріальною конторою 23 січня 2020 року заведено спадкову справу № 23/2020 до майна померлої ОСОБА_2

03 липня 2020 року державний нотаріус Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельников О.Ж. видав ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , за реєстровим номером № 2-1038.

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У відповідності до вимог ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Врахувавши, що ОСОБА_2 є рідною сестрою померлої ОСОБА_5 , а відтак є спадкоємцем 2 черги, в той час як відповідач ОСОБА_1 будучи двоюрідною онукою спадкодавця, є спадкоємцем 5 черги, а також існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_1 як спадкоємець за правом представлення має право спадкувати 1/2 частину спірної квартири на рівні з ОСОБА_2 , не дають підстав для висновку, що судове рішення в оскарженій частині ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі.

Спадкування за правом представлення є особливим видом спадкування. За загальним правилом під спадкуванням за правом представлення розуміється особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом (та деяких інших осіб), коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини нібито заступає її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини. При цьому конструкція спадкування за правом представлення та умови здійснення такого виду спадкування передбачені статтею 1266 ЦК України.

Згідно вказаної норми матеріального закону внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Перелік осіб (спадкоємців), які мають право на спадкування за правом представлення, встановлений нормами ст. 1266 ЦК України, є вичерпним. Немає підстав розширювати цей перелік за рахунок осіб, які в якості двоюрідних племінників, двоюрідних внуків мають право на спадкування як спадкоємці п`ятої черги спадкоємців за законом.

Вищенаведений перелік, що визначений законодавцем, не включає в себе двоюрідну онуку як особу, яка має право на спадкування в порядку представлення, а тому відсутні підстави для застосування при вирішення даного спору норм ст. 1266 ЦК України, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню.

Таким чином, приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2019 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида