Справа № 310/6372/20
РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Дубровської Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Гоноболіної О.І.,

представника позивача Бабак Р.А.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 , треті особи Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Офіс великих платників податків Державної податкової служби в особі Східного управління Офісу великих платників податків ДПС, про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави,

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2020 року позивач в особі ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Офіс великих платників податків Державної податкової служби в особі Східного управління офісу великих платників податків Державної податкової служи, про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 грудня 2018 року по справі № 310/7551/18 позов ОСОБА_2 було задоволено, а саме стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 37832,75 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 21034,64 грн.

На виконання рішення суду по вказаній справі Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, платіжними дорученнями № 2463 від 01.03.2019 року на суму 34359,73 грн., № 1057 від 28.02.2019р. на суму3453,87 грн., № 2338 від 01.03.2019р. на суму 21034,64 грн., стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_2 грошові кошти. Вказане стягнення, за рішенням по справі № 310/7551/18 проведено Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у розмірі більшому, ніж належить, адже воно здійснено без віднімання (утримання, зменшення) податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 % і військового збору у розмірі 1,5% на загальну суму 5086,43 грн. В результаті примусового стягнення грошових коштів, проведеного органом державної виконавчої служби без будь-якої участі ПАТ «Запоріжжяобленерго», відповідач без достатньої правової підстави отримала зайві грошові кошти у вигляді належних до утримання ПАТ «Запоріжжяобленерго» для перерахування до бюджету податків і зборів. 22 квітня 2020 року за № 010-010/6342 від 21.04.2020 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про повернення безпідставно набутих грошових коштів в сумі 5086,43 грн. Наразі безпідставно отримані (набуті) кошти у добровільному порядку не повернуті. Посилаючись на положення ст.ст. 1212-1215 ЦК України позивач просить стягнути з ОСОБА_1 кошти у розмірі 5086,43 грн., набуті без достатньої правової підстави, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 200,73 грн., а також трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 227,15 грн., а всього стягнути 5514, 31 грн., а також судові витрати.

Ухвалою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

09.07.2021 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позов від 27.10.2020 року.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 грудня 2018 року по справі № 310/7551/18 позов ОСОБА_2 було задоволено, а саме стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 37 832, 75 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 21034, 64 грн. (а.с. 7-8).

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 грудня 2018 року по справі № 310/7551/18 року набрало законної сили та виконано у встановленому законом порядку, а тому ОСОБА_1 не може вважатися недобросовісним набувачем.

Так, відповідно до положень 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, зокрема, через помилку, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, встановлених ст. 11 ЦК України.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

У статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Згідно з частиною першою статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Доказів про набуття відповідачем грошових коштів у результаті рахункової помилки позивача матеріали справи не містять, на такі обставини сторони не посилаються, грошові кошти були виплачені добровільно, на законних підставах, а саме на підставі судового рішення та на його виконання, а отже ОСОБА_1 не може вважатися недобросовісним набувачем, підстав вважати перераховані на виконання судового рішення грошові кошти такими, що надійшли помилково на рахунок відповідача не має.

З огляду на викладене, відсутні і підстави вважати, що позивачу спричинені збитки.

Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно із ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За нормами ч. ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд на виконання вимог ст.12 ч.5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи: заслуховував пояснення сторін, досліджував докази сторін, тощо.

Жодних доказів на підтвердження того, що отримані на виконання судового рішення відповідачем грошові кошти у розмірі 5514,31 грн. набуті без достатньої правової підстави позивачем не надано, тому доводи сторони позивача про стягнення з відповідача вказаної суми є неспроможними.

З урахуванням зазначеного відсутні і підстави для стягнення з відповідача індексу інфляції за весь час прострочення заборгованості та трьох відсотків річних від простроченої суми.

При вищевикладених обставинах, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та переконливих доказів на підтвердження його позовних вимог у цій справі, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його позову, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82,89,141,263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 02 червня 2021 року.

Суддя Н. М. Дубровська