Справа № 766/7610/21
УХВАЛА

24 травня 2021 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Рядча Т.І., розглянувши позовну заяву Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації), яких не закінчився, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації), яких не закінчився.

Згідно з ч.5ст.185 ЦПК України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами цивільного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Правила підсудності встановлені у главі 2 ЦПК України, зокрема, щодо предметної, інстанційної та територіальної юрисдикцій.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є стягнення з відповідача ОСОБА_1 коштів у розмірі 2225,54 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а саме за предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації), яких не закінчився.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Згідно вимог частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. З метою якісної, чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Зі змісту частини першої статті 19 КАС України вбачається, що фактично юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, виниклих із здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно пункту сьомого частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу. Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Одним із критеріїв розмежування справ цивільної й адміністративної юрисдикції є суб`єктний критерій.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У пункті сімнадцятому частини першої статті 4 КАС України визначено, що публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням), спеціальними нормативно-правовими актами.

У справі, що розглядається, таким спеціальним нормативно-правовим актом є Закону України «Про Національну поліцію», Закон України «Про соціальний захист військовослужбовців і членів сімей» яким визначається статус працівників поліції, порядок проходження служби в Національній поліції, їх забезпечення, тощо.

З огляду на вказане можна зробити висновок, що спір виник після звільнення публічного службовця з посади, однак пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються припинення публічної служби.

Такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли через припинення публічної служби.

При цьому, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у Постанові від 30.01.2019 р. (справа №755/10947/17), оскільки даний спір пов`язаний з питанням реалізації правового статусу особи, що перебувала на посаді публічної служби, хоча стягнення шкоди (збитків) відбувається після її звільнення з державної служби.

Згідно з п.1 ч.1ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, позовна заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі.

Окрім того, позивачу слід роз`яснити, що вказаний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства та предметно підсудний Херсонському окружному адміністративному суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 260 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації), яких не закінчився.

Роз`яснити позивачу, що з вказаними вимогами слід звертатись до Херсонського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя Т.І. Рядча