Справа № 202/7679/20
Провадження № 2/202/896/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

представник позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Воронкова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання кредитного договору та договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у грудні 2020 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання кредитного договору та договору поруки припиненим.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 12.09.2007 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «Хоум кредіт Банк», правонаступником якого є Публічне Акціонерне товариство «Платинум Банк», був укладений кредитний договір №80.840.07.17 про надання споживчого кредиту у сумі 35 000 доларів США, строком до 11.09.2012 року, із сплатою 15,5 відсотків річних за користування кредитними коштами. Щомісячний платіж у розмірі 583,00 дол. США. В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 12.09.2007 року між Банком та ОСОБА_2 , був укладений Договір поруки №80.840.07.17/П1, згідно з яким він відповідає перед банком у тому ж об`ємі, що і позичальник всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами.

Крім того, 12.09.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між ОСОБА_4 та ЗАТ «Хоум Кредіт Банк» був укладений Договір іпотеки від 12.09.2007 року № 80.840.07.17.1. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_2 .

Скориставшись своїм правом, передбаченим договором, Банк 24.11.2010 року за вих. 04/5312 надіслав на адресу позичальника та поручителя претензію, де вимагав дострокового повернення всіх коштів за кредитним договором, а саме у зв`язку із тим, що не були виконанні умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені Кредитним договором терміни. В якій зазначив, що керуючись пунктом 5.1 Кредитного договору, Банк вимагає від Позичальника дострокове виконання всіх боргових зобов`язань за Кредитним договором та сплатити суму боргу за Кредитним договором, яка станом на 11.11.2010 року становить: 941 551,32 коп., яка складається з загальної суми заборгованості та пені. Термін дострокового виконання 30 календарних днів з дати відправлення. Тим самим Банк змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором, шляхом звернення до Позичальника з вимогою про дострокове стягнення з боржника кредиту, процентів та пені за порушення умов договору, з 11.09.2012 р. на 24.12.2010 року та мав право звернутися до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості. Просив суд: визнати припиненим кредитний договір від 12.09.2007 року №80.840.07.17, укладений між ПАТ «Хоум Кредіт Банк» та ОСОБА_3 з 24.12.2010 року та визнати припиненим договір поруки від 12.09.2007 року №80.840.07.17/П1 укладений між ПАТ «Хоум Кредіт Банк» та ОСОБА_2 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 грудня 2020 року, головуючим суддею у справі визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 18 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху і надано позивачеві строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

16 січня 2021 року на виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2020 року ОСОБА_2 надано суду уточнений позов з виправленою адресою позивача, а також належним чином завірені докази та квитанцію щодо сплати судового збору.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання кредитного договору та договору поруки припиненим прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження.

17.02.2021 року від представника відповідача ПАТ «Платинум Банк» надійшли письмові пояснення, в яких повідомили про те, що 04 вересня 2020 року між ПАТ «Платинум Банк» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Новий кредитор) було укладено Договір №401 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, та договорами іпотеки фізичних осіб.

Відповідно до п. 1. Договору № 401 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, та договорами іпотеки фізичних осіб від 04.09.2020 року в порядку та умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, поручителів та інших фізичних осіб, зазначених у Додатках № 1 та № 2 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитним договорами, договорами поруки, договорами іпотеки, та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, та іншими договорами з яких випливають зобов`язання Боржників, згідно реєстрів у Додатках № 1 та № 2 до цього договору.

Згідно з реєстром договорів, у Додатку №1 до Договору № 401 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, та договорами іпотеки фізичних осіб від 04.09.2020 р., банком було відступлено на користь Нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги, зокрема, за Кредитним договором № 80.840.07.17 від 12.09.2007 року та згідно з Додатком № 2 банком відступлено право вимоги за договором поруки № 80.840.07.17/П1 від 12.09.2007 р. та за договором Іпотеки № 80.840.07.17.1 від 12.09.2007 р.

17.02.2021 року від представника відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов відзив на позовну заяву в якому вказав, що з позовною заявою не погоджується в повному обсязі. Зазначив, що положеннями глави 50 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав припинення зобов`язань, однак жодну з них не можна застосувати до даних правовідносин, оскільки зобов`язання передбачені кредитним договором №80.840.07.17 від 12.09.2007 року не виконані, відступне не передавалось, зарахування не застосовувалося, зобов`язання не припинилося ані шляхом прощення боргу, ані за домовленістю сторін, а боржник і кредитор в одній особі не поєднуються. Крім того, відповідно до п.9.5 кредитного договору №80.840.07.17 від 12.09.2007 року, термін дії цього договору встановлюється з моменту підписання і до повного виконання Позичальником грошових зобов`язань за цим договором по поверненню кредиту, відсотків за його користуванням та пені за порушення строків повернення кредиту та/чи відсотків.

На сьогоднішній день не виконуються ані умови Кредитного договору №80.840.07.17 від 12.09.2007 року, ані вимоги претензії від 24.11.2010 року, а тому сам факт направлення Кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань щодо повернення кредитних коштів (претензій) не може бути підставою припинення Кредитного договору, який був укладений між Банком та ОСОБА_3 .

Вказали, що заявляючи вимогу про визнання кредитного договору припиненим, Представник Позивача розпоряджається як матеріальними, так і процесуальними правами Позичальника за кредитним твором - ОСОБА_3 .

При цьому, ОСОБА_3 не заявляв вимогу про визнання кредитного договору припиненим та не уповноважував ОСОБА_1 на представництво його інтересів в судовому порядку, що в свою чергу є підставою для залишення позову без розгляду в частині заявленої позовної вимоги щодо визнання кредитного договору припиненим, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Звернули увагу на те, що положеннями ст.599 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав припинення правовідносин поруки, жодну з яких не можна застосувати до даних правовідносин, а тому підстави для припинення договору поруки - відсутні.

Оскільки зобов`язання передбачені кредитним договором на сьогоднішній день не виконані. Обсяг цивільно-правової відповідальності Поручителя, на яку посилається Представник Позивача як на підставу задоволення заявлених вимог, не змінювався. Жодної пропозиції Кредитору щодо належного виконання зобов`язання ані від Позичальника, ані від Поручителя не надходило. Борг на іншу особу також не переводився, а строк закінчення договору поруки не обмежений календарною датою, скільки вказує на подію, яка передбачена п. 2 розділу 3 договору поруки, в якому зазначено, що поручительство припиняється з припиненням всіх зобов`язань Позичальника за Кредитним договором. Просили суд в задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

30.03.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказав, що вважає доводи відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву необґрунтованими.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2021 року закрито підготовче судове засідання.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача з підстав наведених в відзиві та позовну заяву та письмових поясненнях по справі.

Представник відповідача ПАТ «Платинум банк» в судове засідання не з`явився. На адресу суду 17.02.2021 року надійшли письмові пояснення по справі. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ХОУМ КРЕДІТ БАНК», що є правонаступником усіх прав та обов`язків «Закритого акціонерного товариства «АГРОБАНК» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 80.840.07.17, відповідно до якого Банк надає позичальнику кредит в сумі 35 000,00 дол. США із сплатою відсотків за його користування в розмірі 15,5% річних з кінцевим терміном повернення 11.09.2012 року.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору № 80.840.07.17 від 12.09.2007 року, Банк надав позичальнику - ОСОБА_3 кредит в сумі 35 000 доларів США зі строком повернення до 11.09.2012 року, зі сплатою 15,5% відсотків річних. Цільове призначення: споживчий кредит (п.1.2). Щомісячний платіж у розмірі 583,00 дол. США.(п.4.2 Договору).

Згідно з п.5.1 Кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів та штрафних санкцій у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язань за цим договором, та /або при настанні подій, що впливають на його здатність або бажання виконати грошові зобов`язання за цим договором, в односторонньому порядку достроково розірвати договір згідно ст.651 Цивільного кодексу України з надсиланням Позичальникові відповідного повідомлення. У зазначеному повідомленні дату договір вважається розірваним. При цьому, в останній день дії договору Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк його виконання, повністю виконати інші зобов`язання за договором. Одностороння відмова Банку від договору не звільняє Позичальника від відповідальності за порушення зобов`язань.

Відповідно до п.9.5 Кредитного договору термін дії цього встановлюється з моменту його підписання і до повного виконання Позичальником грошових зобов`язань за цим договором по поверненню кредиту, відсотків за його користування та пені за порушення строків повернення кредиту та/чи відсотків.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між ОСОБА_2 та ЗАТ «Хоум Кредіт Банк» був укладений Договір іпотеки від 12.09.2007 року № 80.840.07.17.1, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кошляк Н.Е. за реєстровим номером 5621. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 12.09.2007 року, між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 80.840.07.17/П1, відповідно п. 1.1 якого, ОСОБА_2 зобов`язується перед Кредитором відповідати за виконання ОСОБА_3 всіх його зобов`язань в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору № 80.840.07.17 від 12.09.2007 року.

ПАТ «ХОУМ КРЕДИТ БАНК» 24.11.2020 року за вих. 04/5312 направив на адресу Позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_2 претензію, відповідно до якої, керуючись пунктом 5.1 Кредитного договору, Банк вимагає від Позичальника дострокове виконання всіх боргових зобов`язань за Кредитним договором та сплатити суму боргу за Кредитним договором, яка станом на 11.11.2010 року становить: 941 551,32 коп., яка складається з загальної суми заборгованості та пені. Термін дострокового виконання 30 - ти денний строк з моменту отримання повідомлення.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року по справі №202/30627/13-ц, провадження №2/202/460/2014 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», третя особа ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим, договору іпотеки і договору задоволення вимог іпотекодержателя недійсними, позовні вимоги ПАТ «Платинум Банк» задоволено, звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_2 . В задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

14.04.2011 року між ПАТ «Хоум кредіт банк» та ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір відступлення права вимоги №20110414-Г, відповідно до якого ПАТ «Хоум кредіт банк» відступив ПАТ «Платинум Банк» всі свої права вимоги за кредитними договорами згідно з переліком, наведеному в договорі, зокрема право вимоги за кредитним договором №80.840.07.17 від 12.09.2007 року.

04 вересня 2020 року між ПАТ «Платинум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір №401 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, та договорами іпотеки фізичних осіб.

Відповідно до п. 1. Договору № 401 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, та договорами іпотеки фізичних осіб від 04.09.2020 року в порядку та умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, поручителів та інших фізичних осіб, зазначених у Додатках № 1 та № 2 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитним договорами, договорами поруки, договорами іпотеки, та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, та іншими договорами з яких випливають зобов`язання Боржників, згідно реєстрів у Додатках № 1 та № 2 до цього договору.

Згідно з реєстром договорів, у Додатку №1 до Договору № 401 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, та договорами іпотеки фізичних осіб від 04.09.2020 р., банком було відступлено на користь Нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги, зокрема, за Кредитним договором № 80.840.07.17 від 12.09.2007 року та згідно з Додатком № 2 банком відступлено право вимоги за договором поруки № 80.840.07.17/П1 від 12.09.2007 р. та за договором Іпотеки № 80.840.07.17.1 від 12.09.2007 р.

Щодо заявлених позовних вимог позивача про визнання припиненим кредитного договору, то суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Положеннями глави 50 ЦК України передбачено перелік підстав припинення зобов`язань, серед яких: припинення зобов`язання виконанням (ст. 599 ЦК України); припинення зобов`язання переданням відступного (ст. 600 ЦК України); припинення зобов`язання зарахуванням (ст. 601 ЦК України); зарахування у разі заміни кредитора (ст. 603 ЦК України); припинення зобов`язання за домовленістю сторін (ст. 604 ЦК України); припинення зобов`язання прощенням боргу (ст. 605 ЦК України); припинення зобов`язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що умови Кредитного договору №80.840.07.07.17 від 12.09.2007 року не виконані, а факт направлення Кредитором вимоги до боржника і поручителя про дострокове виконання зобов`язань щодо повернення кредитних коштів не є підставою припинення Кредитного договору, який був укладений між Банком та Боржником ОСОБА_3 , який є третьою особою по справі.

Щодо права пред`явлення позовних вимог про визнання кредитного договору припиненим поручителем ОСОБА_2 , на підставі статті 555 ЦК України, якою передбачені права та обов`язки поручителя у разі пред`явлення до нього вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.555 ЦК України, поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов`язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, вимога кредитора про виконання зобов`язання до ОСОБА_2 , як до поручителя не пред`являлася та діючим законодавством не передбачено звернення до суду поручителя про визнання кредитного договору припиненим, а тому виходячи із вищевикладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_2 про припинення поруки на підставі частини 1 статті 559 ЦК України

Частиною 1 статті 559 ЦК України (в редакції, на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто, закон пов`язував припинення поруки, на підставі частини 1 статті 559 ЦК України (в редакції, на час виникнення спірних правовідносин), зі зміною основного зобов`язання за відсутності на це згоди поручителя та зумовленим такою зміною збільшенням обсягу відповідальності поручителя.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, порука припиняється за наявності двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов`язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі зокрема, підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо (постанови Верховного Суду України від 17 лютого2016 року у справі № 6-3176цс15, від 23 грудня 2014 у справі № 3-196гс14,від 20 лютого 2013 року у справі № 6-172цс12, від 21 травня 2012 року у справі № 6-18цс11, від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-112цс12).

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 77,78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів.

Відповідно до правил статті 78 ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 81,82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи із вищевикладеного, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу щодо внесення без згоди поручителя змін до кредитного договору і що ці зміни призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителя, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині позову.

Відповідно до ст. ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3)у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: ст. ст. 525, 530, 611, 625, 1050,1054 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання кредитного договору та договору поруки припиненим відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 10.06.2021 року.

Суддя Л.П. Слюсар