ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участю секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, мотивуючи вимоги тим, що 17.01.2020 року заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області шлюб між ними був розірваний. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Молодша дочка проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Їхні сини проживають разом з відповідачем, але знаходяться на їхньому спільному утриманні. Позивач зазначає, що вона як мати постійно приймає участь у вихованні всіх дітей, надає матеріальну допомогу та займається їх здоров`ям, а також приймає участь у шкільному житті дітей. Однак, відповідач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу та 18.02.2021 року Фастівським міськрайонним судом Київської області видано наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини. Позивач не погоджується з таким розміром аліментів так як, діти проживають з відповідачем проте отримують від позивача всю необхідну матеріальну допомогу. Крім цього, позивач не має можливості сплачувати аліменти в розмірі який встановив суд в зв`язку з тим, що вона не має постійної роботи та доходу. На теперішній час позивач тимчасово не працює, крім цього винаймає житло де проживає разом з дочкою і яке вона самостійно оплачує. Також зазначила, що в період з 2020 року позивач відправляла на оздоровлення молодших дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та сама оплачувала їм відпочинок. Тому вважає, що розмір аліментів на двох неповнолітніх дітей встановлений судом в розмірі 1/3 частині в даній ситуації є завеликим, тому вважає за доцільне та просить зменшити розмір аліментів до 1/6 частини.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.04.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

10.06.2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що в позові позивач зазначає про те, що «сини ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проживають разом з відповідачем, але знаходяться на їхньому спільному утриманні. Вона, як мати, постійно приймає участь у вихованні всіх дітей, а також приймає участь у шкільному житті дітей». Однак, вказане твердження позивача не відповідає дійсності так, як діти сини ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проживають з відповідачем та перебувають на його утриманні. Посилання позивача нате, що «діти проживають з відповідачем та отримують від позивача всю необхідну матеріальну підтримку» та «те що позивач не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, який встановив суд у зв`язку з тим, що не має постійної роботи та доходу». Таке твердження також не відповідає дійсності так, як позивач не надала доказів про надання матеріальної допомоги на утримання синів. Крім того даний факт підтверджується тим, що позивач не має роботи та доходу, як про це зазначила позивач у позові. Посилання позивача на те, що вона винаймає житло, в якому в даний час проживає з дочкою та за яке оплачує, не може бути прийняте, як належний доказ, адже даний факт нічим не підтверджений. Також посилання позивача на те, що в період 2020 року позивач відправляла на оздоровлення молодших дітей та сама оплачувала їх відпочинок теж нічим не підтверджено, а крім того даний факт в частині оплати відпочинку, спростовується довідкою, з якої вбачається, що молодші діти відправлялися на оздоровлення, проте путівки були отримані безкоштовно від Київської обласної адміністрації. Також зазначає, що суд має дати критичну оцінку довідці з якої вбачається, що діти - сини ОСОБА_8 та ОСОБА_7 знаходяться на утриманні батька і матері, оскільки дані записані зі слів матері. Тому вважає, що позивач навмисно вводить суд в оману так, як не надала суду доказів утримання синів. Окрім того, позивач приховала від суду той факт, що 21.04.2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області видав судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , у розмірі ј частини. Крім цього, в заяві до суду про видачу судового наказу про стягнення аліментів на доньку позивач приховала, не вказала, що окрім дочки, вона є ще матір`ю синів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . На підставі викладеного просив в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач змінила свою позицію щодо поданих позовних вимог, позовні вимоги не підтримала.

Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний, що підтверджується заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.01.2020 року /а.с.8/.

Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 03.02.2021 Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 27.09.2005 Виконкомом Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 07.04.2010 Виконкомом Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області /а.с.9-11/.

Відповідно до судового наказу, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області 18.02.2021, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 лютого 2021 року і до досягнення дітьми повноліття /а.с.6/.

Як зазначила позивач, підставою для зменшення розміру аліментів з 1/3 частини на 1/6 частину є те, що їхні сини проживають разом з відповідачем, але знаходяться на їхньому спільному утриманні. Позивач як мати постійно приймає участь у вихованні всіх дітей, надає матеріальну допомогу та займається їх здоров`ям, а також приймає участь у шкільному житті дітей. Крім цього, позивач не має можливості сплачувати аліменти в розмірі який встановив суд в зв`язку з тим, що вона не має постійної роботи та доходу. На теперішній час позивач тимчасово не працює, крім цього винаймає житло де проживає разом з дочкою і яке вона самостійно оплачує. Також зазначила, що в період з 2020 року позивач відправляла на оздоровлення молодших дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та сама оплачувала їм відпочинок, тому наявність цих обставин є підставою для зменшення розміру аліментів.

Проте, жодного документального підтвердження зазначеним обставинам позивач не надав, у зв`язку з чим суд, не погоджується з позицією позивача враховуючи наступне.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо значно погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я.

Жодних доказів, яких вимагає сімейне законодавство України при подачі позову про зменшення розміру аліментів, позивачем суду надано не було.

Крім цього, як вбачається з довідки Виконавчого комітету Томашівської сільської ради №11-03/137 від 02.06.2021 року наданою відповідачем - довідка сільської ради, яка була видана 15.03.2021 року де було зазначено, що сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знаходяться на утриманні батька та матері, записана зі слів матері ОСОБА_1 .

Згідно довідки Виконавчого комітету Томашівської сільської ради №11-03/136 від 02.06.2021 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 27.08.2020 по 18.09.2020 направлялись на оздоровлення до ДЗЗОВ «Рассвет» КО «Перлина Чорномор`я», путівки безкоштовно отримані від Київської обласної адміністрації.

Також, судом було встановлено, що відповідно до судового наказу, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області 21.04.2021, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду (22 березня 2021 року) і до досягнення дитиною повноліття.

Окрім цього, як було встановлено в заяві до суду про видачу судового наказу про стягнення з відповідача вищевказаних аліментів на дочку позивач приховала та не вказала, що окрім дочки вона є матір`ю є двох синів.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно ст. 76-77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи, що під час судового розгляду не встановлено таких змін матеріального становища, сімейного стану та стану здоров`я позивача, які б впливали на її змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі та обставини, на які посилається позивач у поданій заяві, не є підставами для зменшення визначеного судом розміру аліментів, а тому суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76-81, 89, 141, 258-265, 268, 273 ЦПК України, ст. ст. 150, 180-182, 192 Сімейного Кодексу України, Постанова Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 22.06.2021.

Суддя Л.М.Ковалевська