Справа № 266/5259/20
Провадження № 2/266/223/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Іванця О.Д., за участю секретаря судових засідань Новак О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач через свого представника звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу (біржового контракту) квартири АДРЕСА_1 дійсним та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на вищевказане нерухоме майно.

В обґрунтування позову посилалась на те, що вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження права власності на нерухоме майно та проведення державної реєстрації на ім`я позивача. Так 18.12.2000 року на підставі договору купівлі продажу (біржового контракту), укладеного та зареєстрованого за №1812/03 на універсальній товарній біржі «Сприяння», спадкодавцем було придбано у відповідача квартиру АДРЕСА_1 . Вартість квартири при її купівлі складала 2262,00 грн., грошові кошти продавець отримав у повному обсязі, внаслідок чого було підписано відповідний договір. Сторонами під час укладення біржового контракту були дотримані всі істотні умови договору купівлі-продажу, однак відповідач ухилявся від укладення договору купівлі-продажу у нотаріальній формі, посилаючись на те, що угоди зареєстровані на біржі не підлягають додаткового нотаріального підтвердження. Просила визнати договір купівлі-продажу (біржового контракту) квартири АДРЕСА_1 дійсним та визнати за нею права власності в порядку спадкування за законом на вищевказане нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, приймала участь через свого представника ОСОБА_5 , який надав письмову заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла письмова заява в якій він просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 08.12.1995 року Маріупольським Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, 08.12.1995 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7 . У книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №1719 (а.с.9,62).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 30.10.2017 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).

За життя ОСОБА_3 було придбано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 17,9 м.? у тому числі житловою площею 12,3 м? згідно договору купівлі-продажу (біржовий контракт) від 18 грудня 2000 року, складеного Універсальною товарною біржею «Сприяння», російською « ОСОБА_8 » у ОСОБА_2 . Сума угоди склала 2262 грн. Договір купівлі-продажу зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Сприяння» за реєстровим номером 1812/03 (а.с.11).

Згідно довідки ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» від 03.02.2021 року №182 встановлено за даними підприємства станом на 31.12.2012 року, квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 16.12.1997 року належала ОСОБА_2 (а.с.48)

Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п.3 розд.2 (Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України до 01 січня 2013 року, державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках проводилась реєстраторами Бюро технічної інвентаризації.

З довідки МБТІ від 21.02.2018 р. №192/02-14 вбачається, що дані щодо реєстрації права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 відсутні. Такі дані відсутні і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.72, 96).

Таким чином спадкодавець придбав спірну квартиру на підставі біржового контракту, проте, не звернувся до уповноважених органів з питання проведення державної реєстрації права власності та отримання правовстановлюючого документу.

Позивач є дружиною померлого ОСОБА_3 та відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом.

Як вбачається зі спадкової справи №20/2018 заведеної приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Саховою М.А. після смерті ОСОБА_3 останній заповіт не склав.

ОСОБА_1 , 20.02.2018 р. звернулася до нотаріальної контори із заявою якою прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 (а.с.53).

Зі спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці, які бажають прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 відсутні оскільки мати померлого ОСОБА_9 відмовилась від своєї часки на користь позивача (а.с.64).

23.10.2018 р. ОСОБА_1 звернувся з заявою № 365 про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 ( а.с. 70).

Свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну квартиру не видано.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.03.2021 року за №113/02-31, винесеної приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Саховою М.А., у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті її чоловіка відмовлено у зв`язку з відсутністю інформації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та спадкодавець не набув права власності на даний об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку (а.с.95).

В порядку ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.1 ст. 220 ЦК України).

В порядку ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Приписами ст.ст. 1216-1220 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлюється, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи зі змісту наведеної норми і відповідно до встановлених у даній справі обставин відсутність реєстрації не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивач не може ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу № 1.

Одночасно, у відповідності до змісту статті 386 ЦК України, захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками та правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту правочину, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності.

Правовідносини, які склалися між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі укладеного між ними Договору купівлі-продажу квартири (біржового контракту), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , мали місце до набрання чинності Цивільним Кодексом України в редакції 2003 року. А тому в даному випадку підлягають застосуванню положення Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 4 ЦК України ( в редакції від 1963 р.) - цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.

В відповідності до ст. 41 ЦК України( в редакції від 1963 р.) «Угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків».

При вчиненні зазначеного правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 2000 році.

Правочин виконано сторонами повністю.

На час укладення договору купівлі-продажу у грудні місяці 2000 року ні продавець, ні покупець не знали, що правочин, у відповідності до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали.

На даний час, у зв`язку зі смертю сторони договору, його нотаріальне посвідчення є неможливим.

На підставі п. 5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Таким чином єдиною перешкодою для позивача оформити свої спадкові права, а відповідно отримати право власності на квартиру АДРЕСА_1 є відсутність інформації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що з урахуванням встановлення судом дійсності правочину купівлі-продажу вказаного нерухомого об`єкта, не є підставою для позбавлення права власності на належне йому нерухоме майно, відповідно позбавлення позивача оформити свої спадкові права.

З абз. 3 п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, той факт що відповідач проти задоволення позову не заперечував, а нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, враховуючи те, що спадщину у вигляді квартири після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина, позивач ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 6-8, 12-18, 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати дійсним, правочин - договір купівлі-продажу (біржовий контракт) від 18 грудня 2000 року, квартири АДРЕСА_1 укладений Універсальною біржею «Сприяння» (рос. «Содействие») реєстровий номер 1812/03 між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом рішення на порталі судова влада України https://pr.dn.court.gov.ua/sud0541.

Суддя Іванець О. Д.