ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2802/20 Номер провадження 22-ц/814/1013/21Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 січня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ТОВ « Вердикт Капітал» звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № L4506476 від 30.05.2018 року у розмірі 126 311,07 грн, судовий збір в сумі 2102 грн та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн.

В обґрунтування вимог вказував, що між ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №L4506476. На підставі договору відступлення прав вимоги №22-08/19 від 22.08.2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги заборгованості за кредитним договором №L4506476 від 30.05.2018 року, укладеного між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та відповідачем.

У зв`язку з порушенням умов кредитного договору виникла заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28 січня 2021 року у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Додатковим рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2021 року стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ТОВ «Вердикт Капітал» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що кредитний договір було укладено, оскільки моментом підписання електронного правочину є використання: електронного або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності. Вони додаються до інших даних особою, яка прийняла пропозицію укласти договір, і надсилаються іншій строні. Це комбінації цифр чи букв, яку отримує заявник за допомогою листа на е-mail чи смс-коду. При оформленні замовлення під логіном та паролем формується електронний документ із зазначенням замоника.

Вказує, що без здійснення входу на вебсайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету договір не був би укладений.

Таким чином, вважає, що укладення вказаного договору відповідало внутрішній волі відповідача.

Крім того, у вказаному договорі прописані всі істотні умови та порядок здійснення платежів погашення фактино нарахованих відсотків.

Вказує, що з метою підтвердження наявної заборгованості надсилали запити на адресу первісного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» вимогу щодо надання виписки по рахунку за вказаним спірним кредитним договором, однак відповіді вони так не надали.

Зазначає, що оскільки доказів на підтвердження виконання зобов`язань за кредитним договором відповідачем не надано, у позивача виникло право вимоги на стягнення заборгованості.

Також вважає, що розрахунок витрат на правничу допомогу є неспівмірним із визначеною категорією справ.

28.04.2021 року від представника відповідача адвоката Панченко О.О. надійшов відзив, в якому вона просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Вказувала, що в матеріалах справи відсутні докази укладення спірного кредитного договору, а відтак відсутні підстави для стягнення заборгованості.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Апеляційний суд перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що згідно з розрахунком заборгованості, наданого позивачем, ОСОБА_1 станом на 10.04.2020 року рахується заборгованість в розмірі 126311,07 грн., з яких: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 7700,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 2333,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення прав вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 27 284,30 грн., заборгованість по пені та штрафам 7236,00 грн.; 547,5% річних 78 739,13 грн., інфляційне збільшення боргу 669,13 грн., нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ 2 349,51 грн. (а.с.45-49).

В обґрунтування своїх вимог про стягнення заборгованості ТОВ « Вердикт Капітал» посилався на кредитний договір №L4506476 від 30.05.2018 року, який був укладений між ТОВ «Фінансова Компанія «ДІНЕРО» та ОСОБА_1 та засвідчений електронним підписом.

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 7700 грн. від ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» шляхом підписання кредитного договору в електронній формі та засвідчення його електронним цифровим підписом, наявності за відповідачем заборгованості, а також факту виникнення права вимоги у ТОВ «Вердикт Капітал».

Апеляційний суд вважає такі висновки місцевого суду вірними з наступних підстав. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електроній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на положення ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Із матеріалів справи вбачається, що сам кредитний договір № L4506476 від 30.05.2018 року на який посилається позивач до позовної заяви не доданий.

Разом з тим, ТОВ «Вердикт Капітал» надав лише загальні умови договору кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), спеціальні умови для короткострокового кредиту договору кредитної лінії №AG9265400, додаткові угоди №AM8138363 до спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії №AG9265400 в яких міститься напис: «електронний підпис» в графі «позичальник» і в графі «кредитодавець», проте ідентифікуючих даних не містять.

Крім того, доказів про те, що відповідач заходив на сайт товариства та вводив електронне підтвердження - динамічний пароль, який повинен був бути відправлений на його номер телефону, в матерілах справи відсутні.

Також позивачем не надано доказів видачі кредитних коштів у сумі 7700 грн, а саме первинних бухгалтерських документів (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та інше).

Із матерілав справи вбачається, що позивач посилається на те, що між ТОВ «Фінансова Компанія «ДІНЕРО» та ТОВ «Вердикт Капітал» 22.08.2019 року було укладено договір відступлення прав вимоги № 22-08/19.

Разом з тим, позивачем надана лише додаткова угода №1 до договору про відступлення права вимоги №22-08-19 від 22.08.2019 року та реєстр боржників від 22.08.2019 року до договору відступлення прав вимоги №22-08/19 від 22.08.2019 року (а.с.60, 61).

При цьому, реєстр боржників від 22.08.2019 року підписаний лише генеральним директором ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковським О.В., що не відповідає положенням договору про відступлення права вимоги №22-08-19 від 22.08.2019 року.

В матеріалах справи відсутні докази, що ТОВ «Фінансова Компанія «ДІНЕРО» відступила своє право грошової вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №L4506476 від 30.05.2018 року, який укладений з ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять акту прийому-передачі реєстру боржників, який є додатком №2 до договору про відступлення права вимоги №22-08-19 від 22.08.2019 року.

Також позивачем не надано доказів на виконання умов п. 6.2 договору про відступлення права вимоги №22-08-19 від 22.08.2019 року, а саме - підтвердження передання ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів в розпорядження ТОВ «Фінансова Компанія «ДІНЕРО» у якості плати за відступлення права грошової вимоги до боржників.

За таких обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку про недоведеність укладення спірного кредитного договору, відтак відстуні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором, а також факту виникнення права вимоги у ТОВ «Вердикт Капітал».

Доводи апеляційної скарги про те, що під час укладення електронного договору ОСОБА_1 було роз`яснено значення процентної ставки та інші умови договору та те, що останній не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, свідчить про підписання договору та користування кредитними коштами не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази укладення кредитного договору, а саме відстуній кредитний договір №L4506476 від 30.05.2018 року.

В той час, позивачем надано лише « Загальні умови договору кредитної лінії», де в кінці міститься напис: «електронний підпис» в графі «позичальник» і в графі «кредитодавець», проте ідетнифікуючих даних вказані умови договору не містять.

Крім того, в матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про те, що відповідач заходив на сайт Товариства та вводив через програмно-технічний комплекс електронне підтвердження динамічний параль який повинен був бути відправлений на його номер телефону.

Доводи апеляційної скарги щодо права на стягнення заборгованості не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення судових витрат не беруться до уваги, оскільки при ухваленні рішення місцевим судом не було вирішено питання судових витрат, а було винесено додаткове рішення з цього питання, яке може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення,а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя Л.М. Хіль

Судді: С.А. Гальонкін

О.Ю. Кузнєцова

Повний текст постанови складено 26.05.2021 року