Справа № 161/7163/20 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-з/802/5/21 Категорія: 70 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи заяву відповідача ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Стасюком Олександром Володимировичем, про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Волинського апеляційного суду від 20 січня 2021 року в даній справі апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задоволено. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2020 року в даній справі скасовано та ухвалено нове судове рішення. В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів відмовити. Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,30 грн (одна тисяча двісті шістдесят одна гривня 30 копійок).

25 січня 2021 року відповідач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Стасюка О. В. подав заяву про ухвалення додаткового рішення в даній справі про стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 6000,00 грн витрат на надання професійної правничої допомоги.

Дана справа за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2020 року розглядалась судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи. Характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Вивчивши заяву, матеріали справи суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Зважаючи на те, що справа розглядалася судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи, судові дебати не проводились та заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат мала бути подана до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат до заяви про ухвалення додаткового рішення додано квитанцію до прибуткового касового ордера від 19.01.2021 на суму 6000,00 грн, копію Договору про надання правової допомоги 30 червня 2020 року, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 19.01.2021 згідно договору від 30.06.2020.

У заяві вказано, що в поданій апеляційній скарзі було заявлено про те, що докази на підтвердження судових витрат будуть подані або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду. Вказує, що положеннями ЦПК не передбачено зазначення підстав неможливості подання таких доказів до судових дебатів.

За ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив усі судові витрати покласти на позивача, до апеляційної скарги додано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, який складається з 1261,30 грн судового збору та 6000,00 грн витрат на надання правової (правничої) допомоги. Також не зазначено та не повідомлено суду про наявність поважних причин, які заважають подати докази.

Як на підставу для ухвалення додаткового рішення відповідач ОСОБА_1 посилається на те, що апеляційним судом при ухваленні рішення по справі 20 січня 2021 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, у мотивувальній частині постанови Волинського апеляційного суду від 20 січня 2021 року викладені всі обставини справи, надана правова оцінка всім вимогам у даній справі та вирішено питання судових витрат, зокрема й витрат на професійну правничу допомогу, на підставі доказів, які були наявні в матеріалах справи на момент прийняття постанови.

Отже, в заяві про ухвалення додаткового рішення відповідач просить розглянути вимоги, які вже були предметом дослідження апеляційної інстанції й додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Таким чином заява про ухвалення додаткового рішення у справі є безпідставною.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 , поданої його представником адвокатом Стасюком Олександром Володимировичем, про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді