Справа № 603/91/21
Провадження №2/603/101/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2021 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Галіяна І.М.,

секретаря судового засідання - Чікало В.Б.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

позивач: ОСОБА_1

представники позивача: адвокат Андрусенко Ігор Ярославович, адвокат Сверлик Ольга Василівна

відповідач: ОСОБА_2

представник відповідача: адвокат Жирун Роман Миколайович

предмет позову: стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог.

Представник позивача - адвокат Андрусенко І.Я. звернувся до Монастириського районного суду Тернопільської області в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.08.2010 року сторони уклали шлюб, який вони зареєстрували у Висоцькій сільській раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №06.

За час шлюбу у сторін по справі народилась дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

22.07.2013 року шлюб між сторонами було розірвано, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства.

Позивач в позові зазначає, що відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, попри те, що він є працездатною, здоровою особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дочку. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами не досягнуто.

В зв`язку з наведеним, представник позивача в позовній заяві просить стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті (1/4) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

ІІ. Процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І.М. від 15.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

ІІІ. Позиції сторін.

26.05.2021 року відповідачем до суду направлено відзив на позовну заяву про стягнення аліментів де останній виклав свої заперечення проти позову та вважає доводи викладені позивачем такими, що не відповідають фактичним обставинам справи в зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Так, відповідач у відзиві на позов стверджує, що він надавав і продовжує надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 .

Також зазначає, що працює на сезонних роботах в сільському господарстві та отримує сезонний заробіток, інших доходів не має.

На даний час він вдруге одружений. Від другого шлюбу в нього народилося троє дітей, а саме: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яких він утримує.

Крім того, на його утриманні знаходиться батько, ОСОБА_8 , 1962 року народження, який являється інвалідом третьої групи (хвороба серця). Пенсії, яку отримує батько не вистачає навіть на ліки.

В зв`язку з наведеним просить врахувати вказане у відзиві та погоджується на стягнення з нього аліментів в розмірі 1200 грн. 00 коп. та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, проте в відзиві на позовну заяву просить розгляд справи проводити в його відсутності.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи.

Представник позивача адвокат Сверлик О.В., перебуваючи в приміщенні Монастириського районного суду Тернопільської області з дозволу головуючого по справі судді, ознайомилася з матеріалами справи та відзивом на позовну заяву в присутності працівників суду.

Ознайомившись з вищевказаними матеріалами справи представник позивача через канцелярію Монастириського районного суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, своїм правом на подачу відповіді на відзив не скористалася.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання у відсутності сторін по справі.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, розглянувши подані позивачем письмові документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті та ознайомившись із запереченнями відповідача, викладеними відповідачем в відзиві на позовну заяву дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом з матеріалів цивільної справи встановлено, що 01.10.2010 року у Висоцькій сільській раді Монастириського району Тернопільської області сторони зареєстрували шлюб.

За час шлюбу у сторін по справі народилась дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17.01.2011 року.

Згідно рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 22.07.2013 року (Справа №603/314/13-ц) шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилась проживати разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 21.12.2020 року №806, що відповідачем не заперечувалось.

Також, згідно вищевказаної довідки встановлено, що позивач змінила своє попереднє прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » у зв`язку з укладенням шлюбу з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Підставою звернення представника позивача до суду з позовом про стягнення аліментів є те, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, а також те, що відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає попри те, що є працездатною, здоровою особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дочку, в зв`язку з чим пропонує стягувати з відповідача в її користь на утримання дочки аліменти в розмірі однієї чверті (1/4) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Окрім зазначеного, судом з поданих та долучених відповідачем до матеріалів справи документів встановлено таке.

Сторони по справі проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Відповідач по справі вдруге одружився з ОСОБА_12 та має іншу сім`ю, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Устя-Зеленською сільською радою Монастириського району Тернопільської області 01.09.2015 року, актовий запис №03.

Від даного шлюбу у відповідача по справі народилось троє дітей:

-син - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого Устя-Зеленською сільською радою Монастириського району Тернопільської області 30.05.2016 року, актовий запис №02;

-син - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 05.06.2018 року, актовий запис №33;

-дочка - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданого Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 21.06.2021 року, актовий запис №37.

Також, з довідки, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради 12.05.2021 року за №56/15-13, вбачається, що ОСОБА_15 здійснює догляд за своїм батьком ОСОБА_8 , 1962 року народження, інвалідом ІІІ групи.

Підставою заперечення відповідача проти позовних вимог є те, що він вдруге одружився, має іншу сім`ю та на його утриманні знаходиться троє малолітніх дітей, постійного місця роботи та заробітку не має, працює на сезонних роботах в сільському господарстві та отримує сезонний заробіток, інших доходів не має. Також,здійснює догляд за своїм батьком ОСОБА_8 , 1962 року народження,інвалідом ІІІ групи.

В зв`язку наведеним погоджується на стягнення з нього аліментів в розмірі 1200 грн. 00 коп. та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

V. Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна..

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3«Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року №3111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27.11.1992 року, №250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, представником позивача заявлений позов про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини в частці від заробітку (доходу) платника аліментів (батька).

Відповідач, надаючи суду відзив на позов, вказує на те, що в нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки на його утриманні на даний час, крім сина ОСОБА_15 , знаходяться ще три малолітні дитини та дружина, яка згідно матеріалів справи перебуває в декретній відпустці.

В зв`язку з наведеним, суд зазначає, що утримання інших дітей жодним чином не має здійснюватися за рахунок погіршення утримання дитини ОСОБА_15 , так як права дітей є рівними

Відповідно до правової позиції Верховного суду у справі №565/2071/19 від 16.09.2020 року, зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Також суд зазначив, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

Окрім цього, відповідач, в поданому відзиві на позов, не погодившись з таким розміром аліментів (в частці від заробітку (доходу) платника аліментів) погоджується сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., що фактично є зміною способу присудження аліментів (зміна розміру аліментів заявлених позивачем у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки) з чим суд не погоджується з таких підстав.

08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом удосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року № 2037-VIII (надалі - «Закон»). Закон спрямований на усунення прогалин і колізій в законодавчому регулюванні процедури стягнення аліментів і додаткових витрат на дитину з метою мінімізації можливостей платника ухилятися від обов`язку утримувати дитину.

Зміни торкнулися, зокрема наданню стягувачу аліментів виняткового права вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Одним із способів захисту інтересів дитини є його фінансове утримання після розлучення. Аліментні зобов`язання виникають з моменту народження дітей - до їх повноліття (18 років або до 23 років, у окремих випадках).

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1.Стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2.Стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

В матеріалах справи відсутні підтверджуючі відомості про стан здоров`я та матеріальне становище дітей, а також про стан здоров`я платника аліментів. Проте, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, а саме: його працездатний вік, відсутність постійної роботи та стабільного заробітку, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей та не працюючої дружини, яка перебуває в декретній відпустці по народженні дочки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

3.Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач вдруге одружився, має іншу сім`ю. Від даного шлюбу має на утриманні трьох малолітніх дітей та дружину.

Також, відповідач у відзиві на позов вказує, що на його утриманні знаходиться батько, ОСОБА_8 , 1962 року народження, який являється інвалідом третьої групи (хвороба серця). Пенсії, яку отримує батько не вистачає навіть на ліки, надавши суду як доказ довідку видану виконавчим комітетом Монастириської міської ради Чортківського району Тернопільської області від 12.05.2021 року №56/15-13.

Проте дану довідку суд не вважає належним доказом так як у відповідності до п. 1 ч. 5 ст. 178 ЦПК України відповідачем до відзиву на позов крім довідки не додано інших належних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення (пенсійне посвідчення, виписка з історії хвороби, розмір отримуваної пенсії, склад сім`ї: наявність у ОСОБА_8 інших дочки, сина, дружини, його місце проживання …).

3-1.Наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

Дані відомості в матеріалах справи відсутні

3-2.Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Позивачем не було надано суду відомості про витрати платника аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Так, на час прийняття рішення судом мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить: для дітей віком до 6 років - 1921 грн; для дітей віком від 6 до 18 років - 2395 грн., який може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, що підлягає доказуванню.

Виходячи з цього, 50% мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину від 1 січня 2021 року: для дітей віком до 6 років - 960,50 грн; для дітей віком від 6 до 18 років - 1 197,50 грн.

Крім того, при стягненні аліментів за іншою процесуальною процедурою (видачі судового наказу), відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, законодавець за вказаними правовідносинами визначив 1/4 частину заробітку платника аліментів із розрахунку на одну дитину.

При розрахунку позивач пропонує стягувати аліменти в розмірі 1/4 на дитину та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте аліменти на трьох дітей, які проживають разом з відповідачем ним не сплачуються. Тому, розмір коштів, які витрачаються ним на утримання дітей не обмежуються 1/4 частиною від доходу батька на кожну дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 182 СК України, має право враховувати інші обставини, що мають істотне значення.

Так, суд враховує, що при стягненні аліментів в частці (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, ураховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, визначені в Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року №146.

Також, судом було встановлено, що відповідач постійної роботи та стабільного заробітку не має, а тому аліменти якщо батько дитини не працює, і не став на облік як безробітний в Службу зайнятості, відповідно до ст. 195 СК України, можуть нараховуватися виходячи з розміру середньої заробітної плати за місцем реєстрації, яка визначається на підставі довідки статистики.

Отже, якщо платник аліментів не працює, береться у розрахунок середня заробітна плата у місті або області, по певній професії за даними Держстату.

Частиною 4 Розділу XVI «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої наказом Мінюсту України № 512/5 від 02.04.2012 року, сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

VІ. Висновки за результатами розгляду справи.

Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.

Повертаючись до визначення розміру аліментів, слід зазначити, що СК України, замість звичного терміна «мінімальний розмір аліментів», оперує поняттями «мінімальний гарантований розмір аліментів» і «мінімальний рекомендований розмір аліментів». Мінімальний гарантований розмір аліментів, власне, і є нижньою межею, тобто розміром, який гарантовано буде стягнутий. Він становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір може бути присуджений у разі достатності доходу і становить один прожитковий мінімум для дитини. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У науковій літературі висловлюється думка, що поняття «достатній рівень» і «гідний рівень» несуть різне змістове наповнення, хоча друге часто інтерпретується в національних та міжнародних правових документах як перше. Достатній рівень означає наявність «мінімуму достатку», який дає змогу виживати особі або сім`ї.

Таким чином, суд з урахуванням встановлених обставин у справі, дійшов висновку, що заявлений до стягнення з відповідача розмір аліментів (1/4) поставить позивача в скрутне матеріальне становище, а тому частково задовольняє позов в розмірі аліментів 1/7 заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином розмір аліментів, визначений судом, на думку суду буде відповідати вимогам розумності, справедливості, є необхідним та достатнім для забезпечення утримання сина та співрозмірним з можливістю батька надавати таку допомогу.

В зв`язку з наведеним позовна вимога про стягнення аліментів в розмірі частки від заробітку (доходу) платника аліментів підлягає частковому задоволенню.

VІІ. Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі відмови в задоволенні позову покладаються на відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином з позивача - ОСОБА_15 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 12, 81, 141, 263, 282 ЦПК України, ст.ст. 141, 180, 182, 183, 192 СК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/7 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 16.02.2021 року.

Рішення в межах стягнення платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення чи ухвалення рішення за відсутності учасників справи або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07.06.2021 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_6 ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

Представників позивача: адвоката Андрусенка Ігоря Ярославовича, (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №701 від 27.04.2012 року, Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВО №1013547 від 10.12.2021 року, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

Адвоката Сверлик Ольги Василівни, (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №62 від 02.07.1993 року, Ордер серії ТР №053274 на надання правової допомоги від 14.04.2021 року, Договір про надання правничої допомоги від 14.04.2021 року), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживаючого згідно позовної заяви за адресою: с.Яргорів Чортківського (Монастириського) району Тернопільської області.

Представник відповідача: адвокат Жирун Роман Миколайович, (Свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю №620, виданого згідно рішення Івано-Франківської кваліфікаційної-дисциплінарної комісії адвокатури №2 від 19.10.2007 року, Угода про надання правничої допомоги адвокатом від 19.04.2021 року), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя І. М. Галіян