Номер провадження: 22-ц/813/3130/21
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Колеснікова Г.Я.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2017 року, постановленогопід головуванням судді Луняченко В.О., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання приведення квартири до попереднього стану та стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Обслуговуючий кооператив «Добра Родина» про зобов`язання приведення квартири до попереднього стану та стягнення матеріальної і моральної шкоди, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути матеріальну шкоду у розмірі 77634 грн., зобов`язати відповідача за власні кошти привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 в попередній стан згідно з технічною документацією, а також відшкодувати нанесену моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування свого позову зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу квартири на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 .

В результаті проведення самовільної реконструкції квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 з порушенням будівельних норм та правил, 12.10.2016 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_4 , яка належить позивачу.

Згідно висновку будівельно-технічного експертного дослідження встановлення вартості ремонтно-будівельних робіт для усунення пошкоджень в приміщеннях квартири АДРЕСА_4 складає 69 634,00 грн. Вартість проведеного додаткового будівельно-технічного експертного дослідження становить 3 000 грн.

Вартість ремонтно-будівельних робіт з урахуванням ринкової вартості будівельних матеріалів, які необхідно виконати для усунення пошкоджень в приміщеннях квартири АДРЕСА_4 складає 59 706 грн.

Тобто, розмір вартості ремонтно-будівельних робіт з урахуванням ринкової вартості будівельних матеріалів, які необхідно виконати для усунення пошкоджень в приміщеннях квартири АДРЕСА_4 було збільшено на 9 928,00 грн.

Вартість проведення додаткового будівельно-технічного експертного дослідження, згідно квитанції від 25.10.2016 року, складає 3 000 грн., тобто загальна вартість коштів, які були сплачені позивачкою за проведення будівельно-технічних експертних досліджень складає 8 000 грн. (5 000 + 3 000).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 69 634 грн., та моральну шкоду в розмірі 36 000 грн., а всього 105 634 грн. Відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_1 привести за власні кошти самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_3 в попередній стан. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 10 022,50грн., які складаються з витрат, пов`язаних з проведенням судово-будівельних досліджень у розмірі 8000 грн., та судового збору, пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2022,50 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначила, що судом була розглянута справа за її відсутності, в матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення відповідача про судові засідання належним чином, тобто вона була позбавлена права на роз`яснення її прав та обов`язків, а також на висловлення своєї думки і ставлення до позовних вимог, також в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про обізнаність апелянта про виникнення спірних правовідносин, також їй не було відомо про факт заливу квартири АДРЕСА_2 , обстеження квартири та складання акту обстеження квартири відбулось за її відсутності та без її повідомлення, експертні дослідження вартості відновлювального ремонту та завданих збитків також проводились без її участі. Крім того докази, на які суд посилається в якості доказів вини відповідача у завдані збитків позивачеві не доводять вини апелянта та не містять доказів протиправної поведінки ОСОБА_1 .

Відзиву до суду надано не було.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019 року, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено новий склад колегії суддів під головуванням судді Комлевої О.С.

Ухвалою Одеського апеляційного суду цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 була прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.06.2013 року, реєстр. №793, на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 . В свою чергу, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.06.2013 року, реєстр. №793, є власницею квартири АДРЕСА_3 .

В результаті проведення реконструкції квартири АДРЕСА_3 , 12.10.2016 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується листом Голови ОК «Добра Родина», та листами мешканців будинку АДРЕСА_5 , а також актом від 13.10.2016 року про залиття та пошкодження квартири, у зв`язку із проведенням самовільних будівельних робіт у квартирі, що розташована вище, тобто №4, в акті причиною пошкоджень у квартирі АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_2 на праві власності є проведення ОСОБА_1 самовільної реконструкції у квартирі АДРЕСА_3 , яка належить їй на праві власності та яка розташована на мансардному поверсі будинку без погодження з відповідними органами, також має факт порушення конструкції стічної труби, та факт відсутності скління вікон.

Вартість ремонтно-будівельних робіт з урахуванням ринкової вартості будівельних матеріалів, які необхідно виконати для усунення пошкоджень в приміщеннях квартири АДРЕСА_6 складає 59706,00 гривень.

Згідно висновку будівельно-технічного експертного дослідження №172/1/2016 від 24.10.2016 року, встановлення вартості ремонтно-будівельних робіт з урахуванням ринкової вартості будівельних матеріалів, які необхідно виконати для усунення пошкоджень в приміщеннях квартири АДРЕСА_2 складає 69 634,00 грн. Вартість проведеного додаткового будівельно-технічного експертного дослідження становить 3000 гривень.

Таким чином, розмір вартості ремонтно-будівельних робіт з урахуванням ринкової вартості будівельних матеріалів, які необхідно виконати для усунення пошкоджень в приміщеннях квартири АДРЕСА_2 збільшився, тобто шкода має продовжуваний характер і причину її завдання й досі не ліквідовано, отже у зв`язку з неправомірної реконструкцією квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 та беручи до уваги погодні умови, шкода в майбутньому має тенденцію збільшуватись.

Вартість проведення додаткового будівельно-технічного експертного дослідження, згідно квитанції від 25.10.2016 року, складає 3 000,00 грн. Тобто загальна вартість коштів, які були сплачені позивачкою за проведення будівельно-технічних експертних досліджень складає 8 000,00 грн. (5 000,00 + 3 000,00).

Судом обґрунтовано прийнятий, як доказ розмір спричинення матеріальної шкоди-вартості ремонтно-будівельних робіт з урахуванням ринкової вартості будівельних матеріалів, які необхідно виконати для усунення пошкоджень в приміщеннях квартири АДРЕСА_2 в розмірі 69634,0 гривень, які визначені висновком №172/2016 року від 24.10.2016 року.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 про зобов`язання приведення квартиру до попереднього стану та стягнення матеріальної і моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 гривень 00 копійок, судом вірно зазначено.

Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Крім того, згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, судом були взяті до уваги конкретні обставини справи, розмір та характер заподіяної шкоди, виходячи з характеру правопорушення, а також враховані вимоги розумності та справедливості.

Судом вірно встановлено, що вимоги позивача ОСОБА_2 про відшкодування їй відповідачем моральної шкоди саме в розмірі 100000 гривень є необґрунтованими.

Судом прийнято до уваги, що саме з вини відповідача, позивач тривалий час не може вирішити питання щодо відшкодування завданих збитків.

На підставі вищевикладеного, суд оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні прийшов до обґрунтованого висновку, що визначений позивачем ОСОБА_2 розмір моральної шкоди в сумі 100000 грн. є завищеним та на переконання суду стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 36000 грн. буде справедливим та достатнім відшкодуванням тих моральних страждань, які позивач зазнав.

Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом була розглянута справа за її відсутності, в матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення відповідача про судові засідання належним чином, тобто вона була позбавлена права на роз`яснення її прав та обов`язків, а також на висловлення своєї думки і ставлення до позовних вимог, колегія суддів вважає безпідставними, за таких підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_4 зареєстрована за адресою АДРЕСА_7 , що підтверджується адресною довідкою виданої на запит суду (а.с. 48 т. 1).

За зазначеною адресою, судом на ім`я ОСОБА_1 направлена судова повістка, яка повернулась на адресу суду з відміткою про не проживання адресату (а.с. 99-100 т. 1).

Відповідно до аб. 5 п. 5 ст. 74 ЦПК України (яка діяла на час винесення рішення суду), у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином.

За наведених підстав, доводи про те, що адресат не сповіщалась про розгляд справи, колегія суддів вважає такими, що не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд посилається на докази завданих збитків позивачеві, які як вважає апелянт не доводять її вини та не містять доказів протиправної поведінки ОСОБА_1 , колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідачка не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачки, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивачки, не заявляла та не надала інших доказів щодо розміру спричиненої позивачці майнової шкоди, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 27.12.2019 № 686/11256/16-ц (61-28098св18).

Суд першої інстанції у рішенні суду повно відобразив обставини, які мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні першої та апеляційної інстанціях.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи та зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03)..

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Нових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.

Під час розгляду справи суд першої інстанції дотримався вимог закону, повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав правову оцінку доводам і запереченням сторін та зібраним у справі доказам, вірно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на що, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Також судом при прийнятті рішення були взяті до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 17 червня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ Г.Я. Колесніков