Справа № 646/1468/20
№ провадження 2/646/358/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

за участю: секретаря Узденової Л.Р.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Андерс В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року позивач ОСОБА_2 в особі представника адвоката Гавріш Н.С. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у сумі 82773,00 грн, моральну шкоду у сумі 3000 грн, судових витрат у сумі 2500 грн, заподіяну внаслідок залиття квартири.

Позовні вимоги мотивував тим, що 04.12.2019 квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є позивач, було пошкоджено водою, що відбулось внаслідок та під час проведення ремонту внутрішніх труб в квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_3 , посилається на Акт від 09.12.2019 щодо залиття квартири, складений за зверненням Позивача комісією в складі дільниці №60 КП «Жилкомсервіс, звіт про оцінку майна від 11.12.2019, виготовлений ПП «Аверті», відповідно до якого оцінювач робить висновок, що сума збитку складає 78886 гривень, товарні чеки на сантехнічні матеріали на суму 4187 грн. Моральну шкоду обґрунтовує переживаннями, психологічною напругою і оцінює у 3000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 подала до суду відзив на позов, де зазначила, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, через що не підлягають задоволенню. ОСОБА_3 зауважила, що залиття квартири Позивача відбулося з причини його безвідповідальності, прорив стояку гарячої води відбувся миттєво через корозійне руйнування труби між другим та третім поверхами, а не через механічні пошкодження, як стверджує Позивач. Посилається на висновок експертного дослідження № 28344 від 20.12.2019, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. Проф М.С.Бокаріуса, яким повністю спростовуються позовні вимоги ОСОБА_2 . Зазначає, що Акт від 09.12.2019 комісією в складі дільниці №60 КП «Жилкомсервіс є недопустимим доказом, оскільки не відповідає вимогам, викладеним у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, і не містить відображення всіх обставин справи. Стверджує, що аварійний стояк гарячого водопостачання знаходився в перекриттях житлового будинку АДРЕСА_3 між другим та третім поверхами (між квартирами АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 ), що відноситься до внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, оскільки є сантехнічним та інженерним обладнанням будинку, а відповідно й перебуває у господарському віданні та під юрисдикцією обслуговування Комунального підприємства «Жилкомсервіс» в особі дільниці № 60 КП «Жилкомсервіс» та Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», а відповідно й обслуговується виключно цими організаціями, за що останніми утримується відповідна плата.

10.04.2020 відкрито провадження у справі.

13.07.2020 ухвалою суду призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по цивільній справі.

Позивач та Відповідач належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, надали заяву про можливість розгляду справи без їх участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Позивач ОСОБА_2 є власником частки у квартирі АДРЕСА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 липня 2012 року державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області та посвідченого за реєстровим номером №1-533.

Відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.08.2018, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Прокопенко А.В. за реєстровим номером № 1946, що вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна.

З Акту про залиття, складеного за зверненням Позивача від 09.12.2019 комісією у складі: начальника дільниці №60 КП «Жилкомсервіс», ОСОБА_4 , інженера дільниці №60 КП «Жилкомсервіс» Камуз А.М., майстра дільниці №60 КП «Жилкомсервіс» Голеніщевої М.І. вбачається, що «комісійним обстеженням було встановлено, що 04.12.2019 відбулося залиття квартири АДРЕСА_4 з вище розташованої квартири АДРЕСА_5 , яка знаходиться на 3 поверсі. В квартирі АДРЕСА_4 спостерігаються сліди залиття (в житловій кімнаті мокра стеля та часткове відшарування шпалер, в коридорі мокра стеля з гіпсокартону). На момент обстеження 05.12.2019 квартири АДРЕСА_5 виявлено, що в сантехнічному вузлі, проводився косметичний ремонт стін, а саме демонтаж облицювальної плитки на стелі та підлозі. На підлозі плитка вже була демонтована (цементопіщаним розчином), а також у місці проходження де був стояк гарячого водопостачання в ванній кімнаті спостерігається углублення в підлозі. А також стояк гарячого водопостачання в ванній кімнаті на момент обстеження був демонтований. Зі слів мешканця квартири АДРЕСА_4 , що розташована на 2 поверсі, яка теж постраждала через залиття, було повідомлено, що порив стався під час демонтажу плитки в ванній кімнаті перфоратором. Але мешканець квартири АДРЕСА_5 стверджує що протікання відбулося на стояку трубопроводу гарячого водопостачання в перекритті між 2-3 поверхами. Висновки комісії: Внаслідок вищевказаного комісією встановлено що залиття сталося 04.12.2019 з квартири АДРЕСА_5 , в якій проводився ремонт, внаслідок чого відбулося залиття квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_4 . Можливо, залиття відбулося з вини мешканців квартири АДРЕСА_5 , які пошкодили стояк трубопроводу гарячого водопостачання під час демонтажу плитки». Акт підписаний членами комісії, акт не містить висновку комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду, підписи мешканців квартири АДРЕСА_4 щодо ознайомлення з актом відсутні.

З Акту про залиття, складеного 09.12.2019 за зверненням Відповідача у складі: начальника дільниці №60 КП «Жилкомсервіс», ОСОБА_4 , інженера дільниці №60 КП «Жилкомсервіс» Камуз А.М., майстра дільниці №60 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_5 вбачається, що «на момент обстеження, 05.12.2019 квартири АДРЕСА_5 було виявлено, що обстежити стояк трубопроводу гарячого водопостачання нема можливості, через те що частина труби була демонтована. Мешканець квартири АДРЕСА_5 стверджує, що протікання відбулося на стояку трубопроводу гарячого водопостачання в перекритті між 2-3 поверхами. Комісійним обстеженням було виявлено що через те, що в квартирі АДРЕСА_5 в сантехнічному вузлі, проводився косметичний ремонт стін, а саме демонтаж облицювальної плитки, а також стояк гарячого водопостачання (полотенцесушитель) в ванній кімнаті на момент обстеження був демонтований. Зі слів мешканця квартири АДРЕСА_4 , що розташована на 2-му поверсі, яка теж постраждала через залиття, було повідомлено що порив стався під час демонтажу плитки в ванній кімнаті перфоратором. Висновки комісії: Внаслідок вищевказаного комісією встановлено що залиття сталося 04.12.2019 з квартири АДРЕСА_5 , в якій проводився ремонт, внаслідок чого відбулося залиття квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_4 . Можливо, залиття відбулося з вини мешканців квартири АДРЕСА_5 , які пошкодили стояк трубопроводу гарячого водопостачання під час демонтажу плитки». Акт підписаний членами комісії, акт не містить висновку комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду, підписи мешканців квартири АДРЕСА_5 щодо ознайомлення з актом відсутні.

Порядок складання актів в разі залиття квартири врегульований Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №?76 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року №?927/11207 (надалі Правила).

Відповідно до п.2.3.6 Правил передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (додаток 4). В акті мають бути зазначені такі відомості: 1) дата складання акта (число, місяць, рік); 2) прізвища, ініціали та посади членів комісії; 3) прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; 4) адреса квартири, поверх, форма власності; 5) описується, що трапилось і які наслідки, що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено); 6) причини залиття, аварії, що трапилась на системі ЦО, ГВС (чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. N ___ у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.); 7) висновок комісії (надаються висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін.); 8) підписи мешканців квартир, щодо ознайомлення з актом.

Матеріали справи містять два акти про залиття, що складені 09.12.2020 комісією у складі начальника дільниці №60 КП «Жилкомсервіс», ОСОБА_4 , інженера дільниці №60 КП «Жилкомсервіс» Камуз А.М., майстра дільниці №60 КП «Жилкомсервіс» Голеніщевої М.І. Акти про залиття квартири є одним із доказів, який оцінюється судом у сукупності з іншими доказами , відповідно до ст.89 ЦПК України, та не є єдиним і безумовним. Аналізуючи акти про залиття, суд приходить до висновку, що представлені суду акти за викладенням тексту є різними, в той же час вони стосуються обставини однієї і тієї ж події залиття квартири АДРЕСА_6 , що не узгоджується з вимогами Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій від 17 травня 2005 року №?76, а тому суд приходить до висновку, що ці акти не можуть бути належними і допустимими доказами, оскільки не містять конкретні причини залиття квартири, не містить висновку комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду, не містять підписи мешканців квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 щодо ознайомлення з актом. Окрім того, Правилами не передбачено складання декількох різних актів стосовно однієї і тієї ж події.

Відповідно до висновку експерта від 20.12.2019 за № 28344, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл.Проф М.С.Бокаріуса на фрагменті труби ознак впливу сторонніми предметами, що спричинив скрізне пошкодження, немає. Характер руйнування фрагменту труби корозійний. Руйнування труби відбулося в момент, коли сила тиску води, що діяла на витончену корозією стінку труби, перевищила межу міцності металу.

Таким чином, висновок експерта спростовує обставини зазначені в актах про залиття від 09.12.2019.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

Пунктом 3 ч.1 статті 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення.

Враховуючи той факт, що аварійний стояк гарячого водопостачання знаходився в перекриттях житлового будинку АДРЕСА_3 між другим та третім поверхами (між квартирами АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 ), що відноситься до внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, оскільки є сантехнічним та інженерним обладнанням будинку, а відповідно й перебуває у господарському віданні та під юрисдикцією обслуговування Комунального підприємства «Жилкомсервіс» в особі дільниці № 60 КП «Жилкомсервіс» (адреса дільниці: м.Харків, пр.Гагаріна, 176), та Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (м.Харків, вул. Мефодіївська, 11), а відповідно й обслуговується виключно цими організаціями, за що останніми утримується відповідна плата.

Рішенням Харківської міської ради від 20 грудня 2006 року № 1186 визначено виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова: з управління будинком, спорудою або групою будинків - КП «Жилкомсервіс», з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій: КП «Харківблагоустрій», КП «Харківські теплові мережі», ДКП «Харківкомуночиствод», КП «ВТП «Вода», КСП «Харківгорліфт» та інші.

Вказаним рішенням, прийнятим органом місцевого самоврядування в межах своєї компетенції, визначено статус КП «Жилкомсервіс» як управителя будинків, а КП «Харківські теплові мережі» - як виконавця послуг з їх утримання.

Відповідно до п.п. 2, 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Стаття 29 Закону визначає, що договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

14.09.2018 між Відповідачем та КП «Харківські теплові мережі» в особі начальника філії «Харківтеплозбут» Пярна А.М., уклали договір №178/5990 про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (далі Договір), відповідно до якого: споживач має право на отримання своєчасно та належної якості послуг згідно із законодавством та умовами договору; відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю та здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг.

Відповідно до умов Договору, а саме п. 22: виконавець несе відповідальність у разі неналежного надання або ненадання послуг, що призвело до заподіяння збитків, завданих майну та/або приміщенню Споживача, шкоди, що заподіяна його життю чи здоров`ю шляхом відшкодування збитків.

Така позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 07.02.2019 у справі №?639/101/17 де зазначено, що залиття квартири позивачів сталося внаслідок винних дій (протиправної бездіяльності), а саме неналежного стану внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку, технічне обслуговування якого покладене на КП «Харківські теплові мережі», а тому суди дійшли висновку, що саме з КП «Харківські теплові мережі» має бути стягнена на користь позивачів сума завданого майнового збитку.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 28.03.2018 в справі №?638/9832/15-ц.

Щодо звіту про оцінку майна від 11.12.2019 здійсненого ПП «Аверті», відповідно до якого оцінювач дійшов висновку, що сума збитків нанесених позивачу в результаті пошкодження водою належного йому майна квартири № 43 складає 78886 грн, суд зазначає, що оскільки в діях відповідача не вбачається вини у залитті квартири АДРЕСА_6 , так як залиття сталося через корозійне руйнування труби, коли сила тиску води, що діяла на витончену корозією стінку труби, перевищила межу міцності металу, суд вважає що будь-який причинний зв`язок між діями відповідача та наслідками у вигляді залиття та збитків відсутній. Крім того, суд звертає увагу на ті обставини, що звіт ПП «Аверті» не ґрунтується на обставинах справи, оскільки зазначені в ньому пошкодження квартири АДРЕСА_6 не відповідають дійсним обставинам справи.

З цих же підстав суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

В силу приписів статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно із частиною 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Зі змісту ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що залиття квартири позивача відбулося з вини відповідача ОСОБА_3 , тому суд приходить до висновку, щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивача матеріальної та моральної шкоди за відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками, які сталися.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінуючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги наведені норми права, враховуючи принцип змагальності сторін, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку із необґрунтованість та недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь матеріальної шкоди у сумі 82773 грн, моральної шкоди у сумі 3000 грн, судових витрат у сумі 2500 грн - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положеньЦПК України (в редакції від 03.10.2017): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду (Харківський апеляційний суд) через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення (Червонозаводський районний суд м.Харкова).

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_9 .

Суддя: В.А.Єжов