ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/654/21 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Тернопільського апеляційного суду цивільну справу № 607/15960/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2020 року (ухваленого суддею Вийванком О.М., повний текст якого складено 12 листопада 2020 року) в справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (надалі АТ «Акцент-Банк») звернулось в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 07 грудня 2018 року між сторонами укладено договір № SAMABWFC0, згідно умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконує, у зв`язку з чим станом на 04 вересня 2020 року утворилась заборгованість в розмірі 19029.86 грн., яка скаладється з наступного: 12484.58 грн. - заборгованість за кредитом та 6545.28 грн. - заборгованість по відсотках.

У звязку з викладеним просив суд позов задовольнити, стягнути з боржника заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC0 від 07 грудня 2018 року в розмірі 12484.58 грн. та 1379.12 грн. сплаченого судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, АТ «Акцент-Банк» подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач користувався кредитом, а тому ознайомлений з Умовами і Правилами надання банківських послуг і погодився з ними, оскільки кредитний договір є договором оферти. Крім того, до матеріалів справи додано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому зазначено умови кредитування, строки, процентна ставка та багато іншого. Зазначає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту.

Враховуючи наведене, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги в даній частині задоволити, в решті рішення суду залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі не надходив.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ціна позову у даній справі становить 19029.86 грн., яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

В цій частині судове рішення не оскаржується.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Крім того, суд зазначив, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 07 грудня 2018 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам Закону.

Судом встановлено наступні обставини.

07 грудня 2018 року АТ «Акцент-Банк» укладено кредитний договір з ОСОБА_2 , згідно з умовами якого останній отримав кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с.6).

У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://a-bank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 04 вересня 2020 року становить 19029.86 грн., з яких: 12484.58 грн. - заборгованість за кредитом; 6545.28 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.5).

Встановлено, що в наданих позивачем розрахунках заборгованості та в Анкеті-Заяві від 07 грудня 2018 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» відсутні дані про те, яку картку видано відповідачу.

Крім того встановлено, що в п.4 паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» вказано інформацію щодо реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживання (для карток «Універсальна» та «Універсальна Gold») (а.с. 6- зворот). Разом з цим не визначено, яку саме картку отримав відповідач.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.ст.627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Тобто, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у заяві позичальника від 07 грудня 2018 року процентна ставка не зазначена (а.с.9).

Апеляційний суд зазначає, що у паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» не зазначено, що вказаний паспорт є складовою частиною до кредитного договору від 07 грудня 2018 року № SAMABWFC0, який укладено між сторонами у даній справі.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із вище переліченими нормами законодавства, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків, оскільки матеріали справи не містять доказів, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому, відсутні підстави вважати встановленими обставини щодо досягнення сторонами домовленості про сплату відсотків за користування кредитними коштами.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що:

- відповідач в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання багківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобовязався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладених на сайті банку;

- що боржник користувався кредитом, а тому і був ознайомлений із Умовами і Правилами надання банківських послуг і погодився з ними;

- що паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» підписано боржником та в ньому чітко зазначено всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого,

оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, яку саме картку видано відповідачу, а тому не можливо встановити за якими відсотками проводились розрахунки, які надано позивачем. Крім цього, в анкеті-заяві та паспорті визначено різні відсоткові ставки для різних видів карток.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов частково, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 09 червня 2021 року.

Головуючий

Судді