Єдиний унікальний номер 725/3748/19
Номер провадження 2/725/531/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без розгляду

17.06.2021 року.Першотравневий районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючої судді: Вольської-Тонієвич О.В.,

при секретарі Кушлак Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року представник ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом.

17.06.2021 до суду від відповідачки ОСОБА_1 надійшла заява про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1950грн.

В цей же день, 17.06.2021, від представника ТОВ «Кредитні ініціативи» - адвоката Матвійчука М.З. на електронну адресу суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку із тим, що Верховним Судом у справі №725/2881/19 визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірне нерухоме майно за ТОВ «Кредитні ініціативи».

Крім того, у разі задоволення клопотання та залишення позову без розгляду, просив відмовити відповідачу у стягненні з позивача на його користь витрат на правову допомогу, оскільки позивач скористався своїм правом на звернення до суду з позовом. На момент звернення до суду з вказаним вище позовом, у позивача існували відповідні правові підстави для подачі позову, однак на даний час ці підстави відпали з незалежних від позивача причин. Проте це не свідчить, що дії позивача є необґрунтованими.

Розгляд справи відбувався у відсутність сторін.

Враховуючи те, що в судове засідання всі учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши частково письмові докази по справі, суд вважає, що заява представника позивача підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Так, відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що розгляд вказаної справи по суті розпочато не було, суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Частиною 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Під зловживанням процесуальними правами законом визначено наступне. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. (ч.ч.1-5 ст. 44 ЦПК України).

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету обмеження прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Відповідно до роз`яснень, які міститься у п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст.55,124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Як вбачається із матеріалів справи, представник позивача звернувся до суду із даним позовом 26.06.2019 (дата поштового відправлення), тобто ще задовго до ухвалення та набрання законної сили рішенням про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірне нерухоме майно за ТОВ «Кредитні ініціативи».

Таким чином, дії позивача щодо звернення до суду із даним позовом не можуть розцінюватися як подання завідомо безпідставного позову.

При цьому в матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач під час розгляду справи недобросовісно користувався наданими йому процесуальними правами та зловживав ними.

Враховуючи те, що відповідачкою не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 44,141, 142, ст.257, 260, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту залишити без розгляду.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення з позивача на її користь судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич