Справа № 298/578/21
Номер провадження 2/298/189/21
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

01 червня 2021 року смт. Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "ОКСІ БАНК", товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "УКРФІНАНС ГРУП", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсною частини договору відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Акціонерного товариства "ОКСІ БАНК", товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "УКРФІНАНС ГРУП", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсною частини договору відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки.

Згідно позовної заяви, 8 серпня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014/4080/82/40223.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором укладено договір іпотеки №014/4080/82/40223 від 11 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.М., реєстровий №1746, відповідно до якого ОСОБА_1 передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі Договору відступлення права вимоги від 21 травня 2019 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» відступило АТ «ОКСІ БАНК» права вимоги за кредитним договором №014/4080/82/40223 від 8 серпня 2008 року та договорами забезпечення.

21 травня 2019 року між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "УКРФІНАНС ГРУП" (новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги за кредитним договором №014/4080/82/40223 від 8 серпня 2008 року, договором іпотеки №014/4080/82/40223 від 11 серпня 2008 року.

Таким чином, ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "УКРФІНАНС ГРУП" набуло по відношенню до ОСОБА_1 статусу нового кредитора за кредитним договором №014/4080/82/40223 від 8 серпня 2008 року та статусу іпотекодержателя за договором іпотеки №014/4080/82/40223 від 11 серпня 2008 року.

Позивач просить визнати недійсною частини Договору відступлення права вимоги між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "УКРФІНАНС ГРУП" від 21 травня 2019 року в межах кредитного договору №014/4080/82/40223 від 8 серпня 2008 року (з усіма додатковими договорами та угодами до них) та за договором іпотеки №014/4080/82/40223 від 11 серпня 2008 року шляхом скасування реєстраційних записів.

За наслідками вивчення матеріалів позовної заяви, суддя доходить висновку, що справу слід передати на розгляд до Перечинського районного суду Закарпатської області, виходячи з наступного.

За загальним правилом, встановленим нормами ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Положеннями ч. 15 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу.

Статтею 30 ЦПК України встановлено виключну підсудність, частиною першою якої передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред"являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Отже, тлумачення приписів ч.2 ст.27, ч.ч. 5, 15, 16 ст.28, ч. 1 ст.30 ЦПК України свідчить, що правила підсудності справ за вибором позивача не поширюються на позови, які підлягають пред`явленню за правилами виключної підсудності.

Згідно роз`яснень, що містяться у п.п. 41, 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Разом із тим, у пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Відтак, позови що виникають з приводу нерухомого майна - це позови пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови, у спорах, які є наслідком правовідносин пов`язаних з обігом нерухомого майна повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2019 року (справа № 461/6956/17, провадження № 61-11196св18) зазначив наступне.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Разом з тим, правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо). Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Отже, спори, що пов`язані з визнанням недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, пред`являються до суду за місцезнаходженням майна.

Враховуючи те, що предметом даного позову є договір відступлення права вимоги за правочинами, в тому числі яким забезпечується зобов`язання боржника - договір іпотеки, оскаржуваний договір відступлення права вимоги стосується договору іпотеки, відтак спір пов`язаний з нерухомими майном, тому до даного позову застосовується правило виключної підсудності, передбачене ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Предметом договору іпотеки, право вимоги за яким відступлено згідно договору від 21 травня 2019 року, є квартира АДРЕСА_2 , що відноситься до територіальної юрисдикції Перечинського районного суду Закарпатської області.

За таких обставин, дана справа не підсудна Великоберезнянському районному суду Закарпатської області.

Відповідно до ч.1 ст.378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

У порядку вимог п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

На підставі вищенаведеного, з метою недопущення порушення правил підсудності, що може слугувати підставою для скасування судового рішення, недопущення порушення процесуальних прав учасників на справедливий судовий розгляд уповноваженим судом, суддя вважає, що цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "ОКСІ БАНК", товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "УКРФІНАНС ГРУП", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсною частини договору відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, слід передати на розгляд до Перечинського районного суду Закарпатської області.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 30, 31, 260, 378 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу №298/578/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "ОКСІ БАНК", товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "УКРФІНАНС ГРУП", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсною частини договору відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, передати на розгляд до Перечинського районного суду Закарпатської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Закарпатського апеляційного суду або через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Зизич В.В.