Справа №635/7249/20
Провадження по справі № 2/635/329/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року смт. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Березовської І.В.,

секретар судового засідання Кондратенко Л.І.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

представники позивача Міроєвський Євген Євгенович, ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

03 листопада 2020 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким в остаточній редакції просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 27 лютого 2014 року в розмірі 8240,52 гривень та судові витрати в розмірі 2102,00 гривень,

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 27 лютого 2014 року підписала заяву. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг.Проте, відповідач належним чином не виконувала зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 06 жовтня 2020 року у розмірі 103849 гривень, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 687,57 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 98161,43 гривень, заборгованість за пенею у розмірі 5000 гривень. Від цієї суми необхідно відняти суму 15267,98 гривень, з яких: 687,57 гривень заборгованість за кредитом, 11980,41 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 2600 гривень заборгованість за пенею, яка була задоволено рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2017 року. Різниця становить 88581,02 гривень, яка складається з 86181,02 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2400 гривень заборгованість за пенею.

Заявою від 26 січня 2021 року позивач зменшив позовні вимоги та зазначив, що заборгованість за договором б/н від 27 лютого 2014 року, яку він просить стягнути з відповідача, становить 8240,52 гривень (687,57 гривень заборгованість за тілом кредиту,в т.ч. 687,57 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2001,48 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2001,48 гривень заборгованість за простроченими відсотками; 5551,47 гривень заборгованість по пені.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 листопада 2020 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 , який діє на підставі довіреності, не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Відповідно до анкети - заяви ОСОБА_2 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 27 лютого 2014 року, відповідач надала згоду на те, що вказана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг.

Відповідно до умов договору про надання банківських послуг б/н від 27 лютого 2014 року, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 800,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачуючи щомісячно мінімально 7% від заборгованості, але не менше 50,00 гривень та не більше залишку заборгованості, а також оплачувати за перевитрати платіжного ліміту, комісії на умовах, передбачених договором.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2017 року з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 лютого 2014 року у розмірі 15267,98 гривень, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 687,57 гривень; заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 11980,41 гривень; заборгованість за пенею та комісією у розмірі 2600 гривень.

03 листопада 2020 року позивач знову звернувся до суду та наголосив на існуванні у відповідача ОСОБА_2 заборгованості за договором № б/н від 27 лютого 2014 року, яка станом на 06 жовтня 2020 року складає 103849 гривень, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 687,57 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 98161,43 гривень, заборгованість за пенею у розмірі 5000 гривень.

При цьому, позивач у своєму позові зазначив, що від цієї суми заборгованості віднімається сума 15267,98 гривень, з яких: 687,57 гривень заборгованість за кредитом, 11980,41 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 2600 гривень заборгованість за пенею, яка була стягнута з відповідача на користь позивача рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2017 року, тобто різниця становить 86181,02 гривень.

Згідно наданого до суду розрахунку, вказана сума складається з залишку заборгованості за відсотками у розмірі 86181,02 гривень та заборгованості за пенею у розмірі 2400,00 гривень.

Заявою від 26 січня 2021 року позивач зменшив позовні вимоги та зазначив, що заборгованість за договором б/н від 27 лютого 2014 року, яку він просить стягнути з відповідача, становить 8240,52 гривень (687,57 гривень заборгованість за тілом кредиту,в т.ч. 687,57 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2001,48 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2001,48 гривень заборгованість за простроченими відсотками; 5551,47 гривень заборгованість по пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно положень ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), а також узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 18.09.2019 по справі № 387/1133/15-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2017 року за невиконання умов договору з ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 лютого 2014 року, в тому числі заборгованість за тілом кредиту, за відсотками, пенею та комісіями.

Отже, суд прийшов до висновку, що позивач вже здійснив дії по стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором, оскільки у 2017 році кредитор використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, а тому з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та комісії за кредитом припинилося.

Вимоги про стягнення коштів на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України позивачем не заявлено.

Суд враховує також правову позицію Верховного Суду у справі №175/4753/15-ц, де суд зазначив, що після закінчення строку дії кредитного договору проценти та пеня не нараховуються.

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти, комісії лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків та комісій є безпідставним.

За таких обставин, позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у разі відмови у позові.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 141, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 11 червня 2021 року.

Суддя І.В. Березовська