судді колегії суддів судової палати у цивільних справах
Кропивницького апеляційного суду Голованя А.М.
03 червня 2021 року м. Кропивницький
справа № 386/907/20
провадження № 22-ц/4809/680/21
Заочним рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 20 січня 2021 року відмовлено в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24.07.2014 в сумі 35 073,46 грн, з яких: 967,73 грн заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 00,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 967,73 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 347,48 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 33 758,25 грн нарахована пеня; 0, 00 грн. нараховано комісії
Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 102 грн покладено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Рішення суду мотивоване тим, що копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та довідки про умови кредитування, не містять будь-яких даних про суму кредиту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії.

Вказані анкета-заява та довідка взагалі не містять ніяких даних щодо обрання відповідачем банківських послуг, крім особистих даних та підпису відповідача, а також бажаного розміру кредиту.

Виписки по картках, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, а також довідка позивача про надання відповідачу карток із зазначеними номерами рахунку, які не підписані відповідачем, самі по собі не підтверджують обставини отримання карток відповідачем з такими номерами та отримання кредиту, шляхом використання карток, оскільки підписані лише представником позивача.

У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредитної картки.

Наданий АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не факт отримання кредитних коштів відповідачем.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 03 червня 2021 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» залишено без задоволення, а заочне рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 20 січня 2021 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту та погодився з висновками суду першої інстанції.

Вважаю такий висновок суду хибним внаслідок неправильної оцінки доказів, а доводи апеляційної скарги такими, що заслуговують на увагу, тому на підставі частини третьої статті 35 ЦПК України вважаю за необхідне зазначити таке.

Цивільне судочинство ґрунтується, зокрема, на принципі змагальності сторін відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12, ст. 81 ЦПК України).

На підтвердження обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, позивач надав до суду першої інстанції такі письмові докази, зокрема:

1) анкету-заву ОСОБА_1 від 24.07.2014 про її згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанк, в якій вона вказала, що ця заява разом з іншими пойменованими в ній документами становить зміст укладеного між нею і банком договору, ця анкета-заява містить підпис заявника та відмітку банку про її прийняття та опрацювання (а.с.12);

2) витяг з Умов та Правил надання банківських послуг без зазначення будь-якої дати, реєстраційного індексу, грифу його затвердження, відсутні будь-які підписи чи відомості про їх наявність на оригіналі (14-39);

4) розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором від 24.07.2014 (а.с.6-9);

5) довідку про надані банком ОСОБА_1 кредитні картки (а.с.11);

6) довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (а. с. 10);

7) виписку з рахунку за договором на ім`я ОСОБА_1 станом на 04.06.2020 (а. с. 47-49);

8) витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 13).

Матеріали справи (провадження в суді першої інстанції) не містять заперечень відповідача проти позову, в тому числі невизнання нею обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги.

Не висловила відповідач своїх заперечень проти вимог банку і в суді апеляційної інстанції.

З наданих позивачем доказів вбачається, що ОСОБА_1 виявила однозначне бажання скористатися запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» банківськими послугами щодо відкриття карткового рахунку, що слідує з її анкети-заяви від 24.07.2014.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від04липня 2018 року №75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.

З наданого банком розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала витратні операції за рахунок коштів банку, а також частково сплачувала заборгованість.

Однак, станом на 30.09.2020 ОСОБА_1 має заборгованість за кредитом (коштами, які йому надав банк - ст. 1054 ЦК України).

Та обставина, що позивач не надав достовірних та достатніх доказів погодження відповідачем запропонованих йому банком Умов та Правил надання банківських послуг не дає достатньо підстав для висновку про повну безпідставність пред`явленого позову.

Суд першої інстанції у своєму рішенні не навів достатніх аргументів відхилення доказів, які надав позивач і які підтверджують надання банком коштів відповідачу та їх використання.

При цьому, суд першої інстанції не встановив, що відповідач не отримувала кредитні кошти.

Також, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що вона повністю повернула кредитні кошти позивачу.

Виходячи з наведеного вважаю, що суд апеляційної інстанції мав би взяти до уваги надані банком докази, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення тіла кредиту та процентів за ст. 625 ЦК України.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду А.М. Головань