УХВАЛА

31 травня 2021 р. Справа № 414/1055/21

Провадження № 2/414/327/2021

місто Кремінна Луганської області

Суддя Кремінського районного суду Луганської області Безкровний І.Г., розглядаючи заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 , звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання спільною сумісною власністю та визнання права власності, в якому просить суд: встановити факт проживання однією сім`ю чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 01.01.2004 по 17.11.2020; 2) визнати житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль «Chery SQR7130S21» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2008 року випуску, спільною сумісною власністю позивача та ОСОБА_6 ; 3) визнати за позивачем право власності на 1/2 частину на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину автомобіля «Chery SQR7130S21». Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору зазначено приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу Луганької області Дашдамірова Е.А.

28.05.2021 до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи виправленої раніше поданої позовної заяви, до якого також представником позивача ОСОБА_1 було додано заяву про забезпечення позову, в якій представник просив забезпечити вказаний позов шляхом накладення арешту на майно, а саме на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на автомобіль «Chery SQR7130S21» з реєстраційним номером НОМЕР_1 2008 року випуску, заборонивши всім особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням та перереєстрацією права власності стосовно цього майна, в тому числі в порядку спадкування.

Зазначена заява підсудна Кремінському районному суду Луганської області та за своїми змістом та формою в цілому відповідає вимогам, передбаченим ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову одночасно з пред`явленням позову подається до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів із дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з позовною заявою, позовним вимогам. Для вжиття заходів забезпечення позову потрібні обґрунтовані факти, підтверджені доказами того, що ці заходи необхідно вжити. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, підставою забезпечення позову судом є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування таких заходів може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

У той же час, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на це суд також враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 754/4437/18, відповідно до якого метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як встановлено судом, заява обґрунтовується тими обставинами, що за час спільного проживання ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ними за спільні кошти був придбаний автомобіль «Chery SQR7130S21» з реєстраційним номером НОМЕР_1 2008 року випуску, а також побудований будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на які позивач просить визнати право власності і на які також претендують діти ОСОБА_6 відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які подали заяви про прийняття спадщини після його смерті, а отже мають намір оформити спадкові права на це майно.

Водночас до позовної заяви та заяви про забезпечення позову не додано жодних доказів на підтвердження того, що відповідачі дійсно подали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 та претендують на спірне майно, а отже що існує реальна загроза переоформлення цього майна (зокрема в порядку спадкування), а також не надано доказів на підтвердження того, що житловий будинок за вищевказаною адресою належав саме спадкодавцю ОСОБА_6 , у той час як додані до позовної заяви технічний та будівельний паспорти, а також декларація про готовність до експлуатації об`єкта будівництва не є правовстановлюючими документами на будинок.

Разом із тим відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що в даному випадку позивачем не доведено, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, а заявлений вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 157, 258-261, 263 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову.

Копію ухвали надіслати представнику позивача.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області у п`ятнадцятиденний строк із дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя І.Г. Безкровний