Справа №487/4445/20
Провадження №2-о/487/15/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2021 Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючого судді Афоніної С.М., присяжних Колпащикової М.С., Колпащикова В.Г., за участю секретаря судового засідання Ященко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Миколаївський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оголошення особи померлою,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, заінтересована особа: Миколаївський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оголошення її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Необхідність оголошення померлим вказаної особи викликана тим, що заявник позбавлена можливості проведення приватизації квартири.

В обґрунтування заяви зазначила, що ОСОБА_2 її син, який у 2004 році зник. Більше шістнадцяти років відомостей про його місцеперебування не має, розшук через органи поліції результатів не приніс. Рішенням суду від 07.12.2016 ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім.

Ухвалою від 26.08.2020 відкрите провадження у справі.

01.10.2020 та 16.11.2020 представник заінтересованої особи надав до суду листа, в якому просили розглянути заяву без участі їхнього представника, заперечень не мають.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила про їх задоволення.

Також показала, що її син був одружений та проживав разом з родиною по АДРЕСА_1 , після того як стосунки між ним та дружиною погіршились, почались скандали син на початку 2004 року повернувся проживати до неї за адресою: кВ. АДРЕСА_2 . Приблизно у вересні 2004 року син поїхав на заробітки до м. Коктебель АР Крим. Спочатку вони спілкувались телефоном, а потім зв`язок між ними припинився. Після чого вона звернулась до правоохоронних органів щодо розшуку її сина. Вона разом із працівником правоохоронного органу у грудні 2004 року їздили розшукувати сина до Криму, звертались до дільничного інспектора, який повідомив, що порушена справа про безвісно зниклу людину, але будь-якої інформації не було. Працівники, з якими син разом працював на будівництві розповіли, що на свій день народження 13 листопада, син зателефонував дружині, після того як вона розповіла, що одружується, сильно розхвилювався та сказав хлопцям, що його більше ніхто не побачить, зібрав свої речі та пішов. Більше його ніхто не бачив, їй або дружині не телефонував. Коли син уїжджав на заробітки, він залишив номер телефону чоловіка, який його влаштував на роботу та який проживає у м. Миколаєві, після того, як син зник, вона разом із працівником правоохоронного органу також їздили до цього чоловіка. Цей чоловік повідомив, що відвіз сина до Криму на роботу, його паспорт громадянина України залишив собі, йому відомо, що син зник, але де він не знає, після чого повернув їй паспорт сина, який до теперішнього часу зберігається у неї.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження (повторне) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, є сином заявника ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки ЖКП ММР «Бриз» №2114 від 06.10.2016 за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_2 , заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Як стверджує заявник у 2004 році її син ОСОБА_2 виїхав на заробітки до м. Коктебель АР Крим, у листопаді 2004 року зв`язок з ним припинився і до цього часу місце його перебування невідоме, більше шістнадцяти років на зв`язок він не виходить.

В судовому засіданні було оглянуто та до матеріалів справи долучено копія паспорта громадянина України НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий у грудні 1999 року Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області.

Вказаний паспорт, як пояснила заявниця, залишив собі чоловік, який займався працевлаштуванням ОСОБА_2 та після того, як син зник повернув його заявниці, який до теперішнього часу зберігається у неї.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.12.2016, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, визнано безвісно відсутнім, рішення набрало законної сили.

Відповідно до довідки Заводського відділу поліції ШГУ НП в Миколаївській області від 03.08.2020 за №Р-56аз/32Д, з 2004 року не відоме місце знаходження ОСОБА_2 , проведеними заходами встановити його місце перебування не виявилось можливим, будь-якою інформацією не володіють. .

Відповідно до ч.1ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Оголошення особи померлою має своїм призначенням необхідно для усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущені смерті особи.

Пункт 13 постанови Пленуму Верховного СУДУ України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

При цьому заявник має мати особисту цивільну правову зацікавленість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків.

ОСОБА_1 в своїй заяві зазначила, що оголошення сина померлим їй необхідно для проведення приватизації житла.

Наведені заявником обставини та мета, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, такого матеріально-правового зв`язку.

Відповідно до ч.2ст.47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

За наведених обставин, вимоги заяви є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 259, 263-265, 293, 308, 352 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Миколаївський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оголошення особи померлою задовольнити.

Оголосити громадянина України ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві померлим.

Датою оголошення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим, вважати день набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: Миколаївський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: 54029, м. Миколаїв, вул. Шосейна, 11.

Суддя: С.М. Афоніна

Присяжні: М.С. Колпащикова

В.Г. Колпащиков

Повний текст рішення складено 16.02.2021.