ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1577/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2021 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М., за участю секретаря судового засідання Клисак Н.Г., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, процентів від суми позики,

В С Т А Н О В И В

18.11.2020 д Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, процентів від суми позики., відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача суму позики у розмірі 9500 доларів США та проценти від суми позики у розмірі 36693 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 травня 2019 між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, що підтверджується борговою розпискою відповідачки про позику від 28.05.2019, згідно якої ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 з рук у руки 8000 доларів США на невизначен6ий строк. Повернення суми позики за вимогою ОСОБА_1

15 липня 2019 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений ще один договір позики, що підтверджується борговою розпискою відповідачки про позику від 15.07.2019, згідно якої ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 1500 доларів США строком до 15.08.2019.

Позивачем 19.09.2020 поштовим відправленням на адресу відповідачки була направлена вимога про повернення коштів за договором позики від 28.05.2019, відповідно до змісту якої позивач вимагав протягом 30 днів від дня отримання даної вимоги повернути йому 8000 доларів США до 24.10.2020.

За розпискою від 15.07.2019 відповідачка повинна була повернути суму позики до 15.08.2019.

Однак до теперішнього часу гроші відповідачкою не повернуті, зобов`язання за двома договорами позики не виконані, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 9500 доларів США та проценти за користування кредитними коштами у розмірі облікової ставки НБУ за період з 15.07.2019 по день подачі даного позову, що передбачено ст.ст. 536, 1048 ЦК України та відповідно до наданих розрахунків позивача становить 36 693 грн.

27.11.2020 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

23.02.2021 року ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області підготовче провадження в цивільній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_3 не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься письмове клопотання представника позивача ОСОБА_3 з проханням розглянути справу за відсутності позивача та його представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, була повідомлена належним чином про місце, час і день слухання справи, що підтверджується змістом заяви відповідача, що була надана нею до суду 24.05.2021. Згідно вказаної заяви відповідачу достеменно відомо про судове засідання призначене на 10:00 год. 26.05.2021, однак відповідач повторно просить його перенести, оскільки весь літній період буде працювати у Львівській області. При цьому будь-яких доказів, які б підтверджували поважність причини неявки в судове засідання чи неможливості з`явитися в судове засідання відповідачем надано не було. Правом подачі відзиву відповідач не скористалася.

При таких обставинах суд визнав повторну неявку відповідача неповажною та розглянув справу за її відсутності, провівши на підставі вимог ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Суд, ознайомившись із позовною заявою, за відсутності заперечень відповідача проти позову, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до письмової боргової розписки від 28 травня 2019 року, ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт НОМЕР_1 виданий Дніпровським РВ від 03.10.1996) отримала від ОСОБА_1 з рук у руки 8000 доларів США на невизначен6ий строк. ОСОБА_4 зобов`язалася повернути суму позики за вимогою ОСОБА_1 (а.с. 12).

Відповідно до письмової боргової розписки від 15 липня 2019, ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт НОМЕР_1 виданий Дніпровським РВ від 03.10.1996) отримала від ОСОБА_1 1500 доларів США строком до 15.08.2019 (а.с. 13).

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Верховний Суд України в своїй постанові від 18.09.2013 в справі №6-63цс13 зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, -телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається божником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від встановлених результатів робити відповідні правові висновки.

Таким чином, враховуючи положення зазначених вище статей Цивільного кодексу України та роз`яснення Верховного Суду України, наведені в постанові від 18.09.2013 року по справі №6-63цс13, розписки від 28.05.2019 та 15.07.2019, які написані відповідачем ОСОБА_2 , за своєю правовою природою є договорами позики, так як містять всі істотні умови договору позики, щодо яких сторонами була досягнута згода, а саме розмір грошової суми, яка передається, строк повернення позики, сторони зобов`язання та особистий підпис позичальника.

Відповідно до ч. ст.. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позивачем 19.09.2020 на адресу відповідачки була направлена вимога про повернення коштів за договором позики від 28.05.2019, відповідно до змісту якої позивач вимагав протягом 30 днів від дня отримання даної вимоги повернути йому 8000 доларів США, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідно до якого ОСОБА_2 вказану вимогу отримала особисто 24.09.2020 (а.с. 9-11).

Таким чином за розпискою від 15.07.2019 відповідачка повинна була повернути суму позики до 15.08.2019, а за розпискою від 28.05.2019 до 24.10.2020.

За правилами статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частина друга статті 545 ЦК України визначає, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Перебування у позивача оригіналів вище досліджених розписок є доказом того, що відповідач ОСОБА_2 своє зобов`язання щодо повернення позивачу ОСОБА_1 боргу не виконала, грошові кошти отримані в борг не повернула, а тому зобов`язання не є припиненими та підлягають виконанню шляхом стягнення суми позики в загальному розмірі 9500 доларів США.

Згідно з частиною 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частина друга наведеної вище статті визначає, що договір позики вважається безпроцентним, якщо:

1)він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесяти кратного розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;

2)позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Враховуючи, що в розписках про надання ОСОБА_2 грошових коштів, які за своєю правовою природою є і договорами позики, не визначено, що дані позики є безпроцентними, розмір коштів, які позивач передав відповідачеві значено перевищує п`ятдесяти кратний розмір неоподаткованих мінімумів доходів громадян, відтак, у позивача існує право вимоги сплатити відсотків за користування позикою у розмірі та рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно розрахунку позивача, з яким погоджується суд, за період з 15 липня 2019 року (дата, з якої виник борг в загальному розмірі 9500 доларів США) по 15 листопада 2020 ( дати, що передує зверненню до суду з позовною заявою), що становить 267 805 грн і розмір відсотків за користування позикою на рівні облікової ставки Національного банку України становить 36 693 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 8000 грн позивачем не доведено.

Позивачем долучено квитанцію від 18.11.2020 про сплату ним судового збору у сумі 3045 грн. за подання до суду даного позову

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 3045 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 141 264, 279, 280-282 ЦПК України,

ст. 202, 207, 545, 599, 1046, 1048, 1049 ЦК України, суд

УХВАЛИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, процентів від суми позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договорами позики від 28.05.2019 та 15.07.2019 в загальному розмірі 9 500 (дев`ять тисяч п`ятсот) доларів США, що становить 267 805 грн та проценти від суми позики в розмірі 36 693 (тридцять шість тисяч шістсот дев`яносто три) гривні.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 3045 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. М. Іщенко