Справа № 211/1559/20
Провадження № 2/211/218/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 червня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Груп Фактор" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Груп Фактор" звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, просили стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» (Код - , 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 1 - 5, оф. 505) страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 48 430,00 грн (сорок вісім тисяч чотириста тридцять гривень) 00 коп., та 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні) 00 коп судового збору сплаченого за розгляд цієї позовної заяви в суді.

Позов обґрунтовано тим, що 14 грудня 2016 року о 21 год. 00 хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mersedes - Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Новій біля будинку № 96 в м. Долинське, Долинського району, Кіровоградської області, здійснюючи маневр заднього ходу, не впевнився, що це буде безпечно і створить перешкоди іншому учаснику дорожнього руху, допустив зіткнення з нерухомим автомобілем «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_3 , який знаходився на стоянці для автомобілів. Унаслідок вчинення зазначеної дорожньо - транспортної пригоди обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Поряд з цим, одразу після настання ДТП Відповідач самовільно залишив місце ДТП.

03 лютого 2017 року постановою Долинського районного суду Кіровоградської області, у справі № 388/1489/16 - п, встановлено недотримання Відповідачем вимог Правил дорожнього руху України через що судом вирішено притягнути Відповідача до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також судом додатково постановлено накласти на Відповідача адміністративне стягнення, передбачене статтею 122-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Цивільно - правова відповідальність Відповідача в момент експлуатації транспортного засобу «Mersedes - Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім» відповідно до договору про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.02.2016 року № АЕ - 7795819.

19 грудня 2016 року з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою до Страховика звернувся ОСОБА_2 щодо обставин отримання пошкоджень автомобілем «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_3 .

21 грудня 2016 року Асистуючою компанією «Укравтоекспертиза» складено акт огляду вищезазначеного автомобілю на предмет фіксування наявних механічних пошкоджень після потрапляння в згадане ДТП.

22 грудня 2016 року Відповідач також звернувся до Страховика з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою.

10 січня 2017 року з метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_3 , Страховиком складено ремонтну калькуляцію № 3393_М із розрахунків якої вбачається, що розмір шкоди завданий Відповідачем становить 54 922,76 грн (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот двадцять дві гривні) 76 коп.

13 лютого 2017 року ОСОБА_3 , власниця автомобілю «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_3 , звернулася до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування, що складав 49 430,00 грн (сорок дев`ять тисяч чотириста тридцять гривень) 00 коп.

17 березня 2017 року ПрАТ «Київський страховий дім» видано наказ № 712 - 8769/1/1 про перерахування ОСОБА_3 регламентної виплати у розмірі 48 430,00 грн (сорок вісім тисяч чотириста тридцять гривень) 00 коп. (1 000,00 грн. франшиза).

23 березня 2017 року платіжним дорученням № 18001 грошові кошти у розмірі 48 430,00 грн (сорок вісім тисяч чотириста тридцять гривень) 00 коп., сплачені на банківські реквізити, що належать ОСОБА_3 .

Таким чином, Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» виконало у повному обсязі та належним чином своє зобов`язання щодо визначення розміру шкоди завданого автомобілю «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_3 , та в подальшому виплатила особі, яке має право на його отримання, страхове відшкодування у розмірі вказаному в заяві про виплату такого відшкодування.

Однак, після цього Страховик набув право звернутися до Відповідача з вимогою про стягнення з останнього суми страхового відшкодування в порядку регресу, що пропорційна виплаченій сумі за вчинення ДТП, що значиться вище, та просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 16 квітня 2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача просив позов задовольнити з підстав зазначених у наданих суду письмових документах, про що надав заяву та просив розглядати справу за його відсутності. Крім того представником позивача надано відгук на відзив, згідно якого вбачається, що, з огляду на положення частини шостої статті 261 ЦК України моментом початку позовної давності для регресної вимоги страховика в правовідносинах буде день виконання основного зобов`язання і фактично день припинення цього зобов`язання належним виконанням - день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобов`язанні. З огляду на те, що Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» здійснило перерахування регламентної виплати на користь потерпілої особи 23 березня 2017 року, тому саме із зазначеної дати має починатися відлік строку позовної давності - до 23 березня 2020 року. До суду Позивач звернувся 05 березня 2020 року, шляхом направлення матеріалів позовної заяви поштовим відправленням. А тому строки позовної давності дотримані та не пропущені.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Представником відповідача подано письмову заяву про розгляд справи за його участі, у задоволенні позовних вимоги просив відмовити у повному обсязі. Згідно відзиву на позов ОСОБА_1 вважає себе неналежним відповідачем у справі, оскільки на час дорожньо-транспортної пригоди він перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 і виконував свої трудові обов`язки, за трудовим договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 14 грудня 2016 року о 21 год. 00 хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mersedes - Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Новій біля будинку № 96 в м. Долинське, Долинського району, Кіровоградської області, здійснюючи маневр заднього ходу, не впевнився, що це буде безпечно і створить перешкоди іншому учаснику дорожнього руху, допустив зіткнення з нерухомим автомобілем «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_3 , який знаходився на стоянці для автомобілів. Унаслідок вчинення зазначеної дорожньо - транспортної пригоди обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Поряд з цим, одразу після настання ДТП Відповідач самовільно залишив місце ДТП.

03 лютого 2017 року постановою Долинського районного суду Кіровоградської області, у справі № 388/1489/16 - п, встановлено недотримання Відповідачем вимог Правил дорожнього руху України через що судом вирішено притягнути Відповідача до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також судом додатково постановлено накласти на Відповідача адміністративне стягнення, передбачене статтею 122-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Цивільно - правова відповідальність Відповідача в момент експлуатації транспортного засобу «Mersedes - Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім» відповідно до договору про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.02.2016 року № АЕ - 7795819.

19 грудня 2016 року з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою до Страховика звернувся ОСОБА_2 щодо обставин отримання пошкоджень автомобілем «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_3 .

21 грудня 2016 року Асистуючою компанією «Укравтоекспертиза» складено акт огляду вищезазначеного автомобілю на предмет фіксування наявних механічних пошкоджень після потрапляння в згадане ДТП.

22 грудня 2016 року Відповідач також звернувся до Страховика з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою.

10 січня 2017 року з метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_3 , Страховиком складено ремонтну калькуляцію № 3393_М із розрахунків якої вбачається, що розмір шкоди завданий Відповідачем становить 54 922,76 грн (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот двадцять дві гривні) 76 коп.

13 лютого 2017 року ОСОБА_3 , власниця автомобілю «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_3 , звернулася до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування, що складав 49 430,00 грн (сорок дев`ять тисяч чотириста тридцять гривень) 00 коп.

17 березня 2017 року ПрАТ «Київський страховий дім» видано наказ № 712 - 8769/1/1 про перерахування ОСОБА_3 регламентної виплати у розмірі 48 430,00 грн (сорок вісім тисяч чотириста тридцять гривень) 00 коп. (1 000,00 грн. франшиза).

23 березня 2017 року платіжним дорученням № 18001 грошові кошти у розмірі 48 430,00 грн (сорок вісім тисяч чотириста тридцять гривень) 00 коп., сплачені на банківські реквізити, що належать ОСОБА_3 .

Таким чином, Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» виконало у повному обсязі та належним чином своє зобов`язання щодо визначення розміру шкоди завданого автомобілю «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_3 , та в подальшому виплатила особі, яке має право на його отримання, страхове відшкодування у розмірі вказаному в заяві про виплату такого відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що під час ДТП відповідач виконував свої трудові обов`язки, оскільки працював водієм у ФОП ОСОБА_4 , що підтверджується трудовим договором від 18.11.2016 року між ФОП ОСОБА_4 та водієм ОСОБА_1 , посада водій автотранспортних засобів.

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України, яка врегульовує питання відшкодування юридичною або фізичною особою шкоди, завданої їхнім працівником чи іншою особою, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з частинами 1, 5 статті 1187 ЦК України (Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки) джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, відповідно до приписів статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець, а тому шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18), можна ознайомитися за посиланням http://reyestr.court.gov.ua/ Review/78470372.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначає, що не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т. ін.).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 28.01.2015 у справі 6-229цс14, під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча й виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Згідно речення 1 абзацу 3 пункту 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як зазначено в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. За вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов`язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров`ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню тощо), в силу ст. 441 ЦК України, відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 05.09.2018 року по справі № 534/872/16-ц, відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту гл.82 ЦК вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст.1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 6.11.2013 №6-108цс13.

З цього випливає, що за спричинену відповідачем, як працівником, шкоду третім особам, відповідає роботодавець, яке вже в подальшому, після її відшкодування, має право скористатись положеннями статті 1191 ЦК України, пред`явивши до відповідача регресний позов про відшкодування відшкодованої шкоди у відповідності до норм трудового законодавства України за правилами, викладеними в КЗпП України.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем у даній справі, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Оскільки позов не підлягає задоволенню, відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,263,265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Груп Фактор" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14.06.2021 року.

Суддя: Н. О. Сарат