Справа № 645/2473/21
Провадження № 2/645/1485/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Іващенко С.О.

секретар судового засідання - Гурської С.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договорів, стягнення коштів та моральної шкоди,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась з позовом до адвоката ОСОБА_2 , яким просить розірвати договори, укладені між нею та відповідачем та стягнути на її користь з відповідача грошові кошти в сумі 40700,00 за невиконання та неналежне виконання договорів, укладених в письмовій та усній формах, а також моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що, виходячи із тверджень позивача, у ході виконання відповідних договорів про надання правової допомоги відповідач вчинив низку кримінальних правопорушень, за якими правоохоронними органами вже здійснюється досудове розслідування, не надав належних звітів за наслідком виконання таких договорів, а також не повернув позивачу документи, ввірені адвокату як представнику позивача для ведення судових та інших справ, усіляко порушував правила адвокатської етики.

Такі дії відповідача на думку ОСОБА_1 є підставою для повернення їй грошових коштів у сумі 40700,00 грн., сплачених нею на виконання усних та письмових договорів про надання правової допомоги.

Крім того, позивач у позовній заяві зазначала про завдання їй моральних страждань, обумовлених неналежною поведінкою адвоката щодо неї як споживача його послуг та особи, яка страждає на ревматоїдний артрит. Моральні страждання позивач оцінила у 30000 грн. (по 5000 грн. за кожний невиконаний належним чином договір про надання правової допомоги, складений у письмовій формі, та 5000 грн. за невиконання належним чином усіх усних договорів про надання правової допомоги).

Від відповідача адвоката ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, яким останній у повній мірі заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість позову, відсутність конкретних підстав, за яких його пред`явлено, а також обґрунтовуючи це тим, що усі договори про надання правової допомоги станом на момент пред`явлення позову припинені згідно вимог самих договорів та діючого законодавства. Крім того, відповідач відхиляє обставини вчинення ним кримінальних правопорушень відносно позивача, обґрунтовуючи це також закріпленою Конституцією України презумпцією невинуватості та відсутністю щодо цих обставин вироку суду, який набрав би законної сили.Відповідач зазначає, що належним чином виконував взяті на себе зобов`язання за укладеними договорами, після вимоги позивача розірвати договори вчинив належні дії, направлені на їх розірвання, а також повернув позивачу усі документи та метеріали, ввірені йому для виконання таких договорів. Вказує, що за кожним договором про надання правової допомоги, укладеним у письмовій формі, ним надано звіт про його виконання, окремі звіти підписувались позивачем, п`ять із шести договорів розірвано за повідомленням позивача про їх розірвання, направленим у встановлений договорами спосіб, а один із договорів розірвано за окремою угодою про його розірвання, укладеною між сторонами. Також зазначає, що ним у встановлений законодавством спосіб вівся журнал усних консультацій, який містить усі записи, пов`язані із наданням позивачу правової допомоги за договорами, укладеними з нею в усній формі, а також про відсутність станом на момент пред`явлення позову вимоги позивача надати їй звіти за виконаними договорами про надання правової допомоги, укладеними в усній формі, яка є обов`язковою передумовою для надання таких звітів.

Позивач надала до суду відповідь на відзив, за яким нею повторювались обставини, викладені нею у позовній заяві, а також додатково зазначено, що дійсно 09.03.2021 після виниклого між сторонами конфлікту вона у телефонній розмові з відповідачем вимагала розірвати усі укладені між нею та ним договори про надання правової допомоги та повернення ввірених відповідачу у зв`язку із їх укладенням документів та матеріалів.

В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на підстави, викладені у позові.

У судове засідання, відповідач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, а також повідомлені сторонами обставини приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 у різний час було укладено 6 письмових договорів про надання правової допомоги, а саме:

1. Договір про надання правової допомоги від 23.09.2020 № 01/09-23

(з урахуванням додаткової угоди № 1 від 07.10.2020);

2. Договір про надання правової допомоги від 23.09.2020 № 02/09-23;

3. Договір про надання правової допомоги від 02.11.2020 № 01/11-02;

4. Договір про надання правової допомоги від 24.12.2020 № 02/12-24;

5. Договір про надання правової допомоги від 11.01.2021 № 01/01-11;

6. Договір про надання правової допомоги від 18.01.2021 № 01/01-18.

Перелічені вище договори укладено строком на 6 місяців.

Як не заперечувалось позивачем, кожен договір стосувався представництва її інтересів у окремій справі.

За договором про надання правової допомоги від 23.09.2020 № 01/09-23 представлялись інтереси ОСОБА_1 у цивільній справі № 645/4970/20;

За договором про надання правової допомоги від 23.09.2020 № 02/09-23 представлялись інтереси ОСОБА_1 у цивільній справі № 645/5622/20;

За договором про надання правової допомоги від 02.11.2020 № 01/11-02 представлялись інтереси ОСОБА_1 у цивільній справі № 645/6549/20, а також в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 03.11.2020 за № 0000525;

За договором про надання правової допомоги від 24.12.2020 № 02/12-24 представлялись інтереси ОСОБА_1 у адміністративній справі № 520/19210/2020;

За договором про надання правової допомоги від 11.01.2021 № 01/01-11 представлялись інтереси ОСОБА_1 у цивільній справі № 645/249/21;

За договором про надання правової допомоги від 18.01.2021 № 01/01-18 представлялись інтереси ОСОБА_1 у цивільній справі № 638/1040/21.

Судом встановлено, що до окремих договорів сторони погодили звіти про їх виконання (станом на дату підписання сторонами відповідних звітів).

Таким чином, до договору про надання правової допомоги від 23.09.2020

№ 01/09-23 сторонами 21.12.2020 погоджено звіт про виконання договору про надання правової допомоги.

Щодо цього договору позивач зазначала, що не має претензій стосовно його виконання, адже провадження у справі № 645/4970/20, для представництва її інтересів у якій його було укладено, завершено, відповідне судове рішення набрало законної сили.

До договору про надання правової допомоги від 24.12.2020 № 02/12-24 сторонами також 28.12.2020 погоджено звіт про виконання договору про надання правової допомоги.

За умовами вищенаведених звітів, позивачем прийнято послуги з правової допомоги, надані адвокатом, претензій щодо якості або обсягу яких вона не мала.

Відповідач надав до суду копії складених ним процесуальних документів, з яких вбачається, що за кожною із судових справ (№ 645/4970/20, № 645/5622/20, № 645/6549/20, № 520/19210/2020, № 645/249/21, № 638/1040/21) ним в інтересах ОСОБА_1 готувалась відповідні процесуальні документи, необхідні для розгляду таких справ судом.

Ця обставина також позивачем не спростовувалась.

Таким чином судом встановлено, що позивач систематично отримувала правові послуги за письмовими договорами про надання правової допомоги, які укладались між сторонами починаючи з вересня місяця 2020 року. При цьому, документального підтвердження наявності будь-яких зауважень щодо якості або кількості наданих правових послуг за вищенаведеними письмовими договорами з боку позивачаматеріали справи не містять.

В свою чергу, позовна заява не містить такої підстави для розірвання спірних договорів та стягнення із відповідача грошових коштів як неналежне виконання відповідачем договорів про надання правової допомоги в рамках здійснення адвокатом представництва її інтересів у судових справах.

Таких обставин позивач також не повідомляла у ході судового засідання.

Судом також встановлено, що позивач систематично вносила грошові кошти на виконання договорів про надання правової допомоги.

Частина 1 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином, як визнано сторонами справи, 09.03.2021 позивач заявила вимогу до відповідача про розірвання усіх договорів про надання правової допомоги, укладених між сторонами.

Отже, саме відповідач виявила бажання на розірвання відповідних договорів та припинення договірних правовідносин з відповідачем.

Так, матеріали справи містять угоду про розірвання договору про надання правової допомоги від 24.12.2020 № 02/12-24, яку було підписано сторонами 10.03.2021.

За цією угодою, сторони з моменту її підписання не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та зобов`язаннями, не мають жодних претензій, у тому числі майнових, одна до одної, пов`язаних із виконанням умов такого договору про надання правової допомоги.

Суд встановив, що того ж дня 10.03.2021 між сторонами виник конфлікт, якій супроводжувався викликом наряду поліції до робочого кабінету адвоката, що як повідомила позивач зумовило припинення спілкування між сторонами. Цю обставину сторони не заперечують.

Крім того, матеріали справи містять лист Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Харківській області від 31.03.2021 № 83зі/119-25/03-2021 10.03.2021, за яким дійсно на спецлінію «102» 10.03.2021 надійшло повідомлення від особи щодо конфлікту в офісі АДРЕСА_1 з адвокатом, який не віддає заявнику документи. Працівником відділу диспетчерської служби УОАЗОР на місце події направлявся екіпаж патрульної поліції № 1106 УПП в Харківській області. Повідомлення зареєстровано в Єдиному обліку Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області за № 8516 від 10.03.2021.

Разом з цим, матеріали справи містять 5 повідомлень від 11.03.2021 про розірвання наступних договорів про надання правової допомоги разом зі звітами про їх виконання та доказами їх направлення на адресу позивача:

Договір про надання правової допомоги від 23.09.2020 № 01/09-23 (поштове відправлення № 607);

Договір про надання правової допомоги від 23.09.2020 № 02/09-23 (поштове відправлення № 615);

Договір про надання правової допомоги від 02.11.2020 № 01/11-02 (поштове відправлення № 631);

Договір про надання правової допомоги від 11.01.2021 № 01/01-11 (поштове відправлення № 640);

Договір про надання правової допомоги від 18.01.2021 № 01/01-18 (поштове відправлення № 623).

За умовами розділу 6 цих договорів, у разі одностороннього розірвання договору з ініціативи адвоката, договір вважається розірваним через 5 днів з моменту направлення адвокатом на адресу клієнта письмового повідомлення про його розірвання.

Отже, вищенаведені договори про надання правової допомоги було припинено 16.03.2021 (за спливом 5 днів з моменту направлення відповідних повідомлень).

Як повідомив відповідач у надісланому відзиві на позовну заяву, направлення цих повідомлень обумовлено існуючим бажанням позивача розірвати спірні договори та тим конфліктом інтересів, який виник за наслідком виклику до його робочого кабінету наряду поліції. Також, відповідач вказував на неможливість продовження договірних правовідносин з позивачем в силу існуючих звинувачень позивача у вчиненні ним кримінальних правопорушень, зокрема тяжких злочинів.

Суд з цього приводу зазначає, що адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

За приписами п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи невчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності

Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09.06.2017 затверджені «Правила адвокатської етики» (далі - Правила).

Відповідно до ст. 9 Правил за відсутності письмового погодження клієнта, в разі виникнення конфлікту інтересів в процесі реалізації адвокатом договору, такий договір має бути розірваний з дотриманням умов, визначених цими Правилами.

Стаття 28 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що адвокату забороняється укладати договір про надання правової допомоги і він зобов`язаний відмовитися від виконання договору, укладеного адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням, у разі, якщо виконання договору може суперечити інтересам адвоката, членів його сім`ї або близьких родичів, адвокатського бюро або адвокатського об`єднання, засновником (учасником) якого він є, професійним обов`язкам адвоката, а також у разі наявності інших обставин, що можуть призвести до конфлікту інтересів.

Судом встановлено, що матеріали справи містять копію скарги на бездіяльність уповноважених осіб Харківського районного управління поліції № 3 від 15.03.2021.

За змістом цієї скарги та виходячи із повідомлених позивачем обставин, ще до того, як прибути 10.03.2021 до робочого офісу адвоката із працівниками патрульної поліції, ОСОБА_1 звернулась до Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області за фактом вчинення адвокатом проти неї злочинів за ст.ст. 185 ч.1, 189 ч.1, ч.2, 190 ч.1, ч.2 та ч.3, 161 ч.1 ч.2, 163, 191 ч.1 ч.2 ч.3, 194 ч.1, 195, 355 ч.1, 356, 357 ч.1 ч.3, 358 ч.2 та ч.3, 365пр2 ч.1,120 ч.1 ч.2 КК України.

Таким чином суд встановив, що виходячи із умов спірних договорів, вимог діючого законодавства та існуючоївимоги про розірвання цих договорів з боку позивача, відповідач розірвав вищенаведені 5 договорів у односторонньому порядку, направивши на адресу позивача відповідні повідомлення.

Згідно матеріалів справи, кожне із зазначених вище повідомлень відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення було отримано ОСОБА_1 12.03.2021.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання вищенаведених договорів задоволенню не підлягають, адже такі договори вже розірвано.

Статтею 35 Правил передбачено, що при розірванні договору (незалежно від причин) адвокат зобов`язаний: повернути клієнту отримані від нього документи, а також документи, видані адвокату для клієнта іншими особами в ході виконання доручення; поінформувати клієнта щодо здійсненої адвокатом роботи (наданих послуг) і передати клієнту копії процесуальних документів, наявних у адвоката.

Судом встановлено, що 11.03.2021 на адресу ОСОБА_1 направлено матеріали, створені та отримані адвокатом у процесі виконання наступних договорів:

Договір про надання правової допомоги від 23.09.2020 № 02/09-23 (поштове відправлення № 164);

Договір про надання правової допомоги від 02.11.2020 № 01/11-02 (поштові відправлення № 148 та № 341);

Договір про надання правової допомоги від 24.12.2020 № 02/12-24 (поштове відправлення № 771);

Договір про надання правової допомоги від 11.01.2021 № 01/01-11 (поштове відправлення № 350);

Договір про надання правової допомоги від 18.01.2021 № 01/01-18 (поштове відправлення № 156).

Матеріали за переліченими договорами про надання правової допомоги відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення були отримані ОСОБА_1 15.03.2021.

Так як позивач вказувала про відсутність претензій до відповідача щодо виконання договору про надання правової допомоги від 23.09.2020 № 01/09-23, то питання повернення ввірених адвокату матеріалів за цим договором окремо судом не досліджувалось.

При цьому, ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять жодних належних та достатніх доказів отримання адвокатом від позивача матеріалів та документів, про втрату яких зазначає позивач. У зв`язку із наведеним, суд позбавлений можливості спростувати або підтвердити за наявними у матеріалах справи доказами ті доводи, на які посилається позивач у цій частині.

В свою чергу, відповідач документально підтвердив факт повернення позивачу документів за 5 договорами про надання правової допомоги, які було розірвано на підставі направлених ним повідомлень, що не було спростовано позивачем будь-якими достатніми та належними доказами.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зазначено, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Так, застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В свою чергу, підставу для повернення грошових коштів за вищенаведеними договорами ОСОБА_1 обґрунтовує виключно вчиненням відповідачем кримінально караних діянь та втратою ним її документів, ввірених йому для виконання наданих позивачем доручень за договорами про надання правової допомоги.

Позивачем у позовній заяві не наведено у якому розмірі правові послуги, які були фактично надані їй за кожним із письмових договорів про надання правової допомоги, не відповідають розміру внесеного нею гонорару на їх виконання.

Одночасно з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача повний розмір гонорару за кожним із договорів про надання правової допомоги, укладеним у письмовій формі, не обґрунтовуючи жодним чином такий розмір заявлених вимог та за наявності фактично наданих правових послуг за наведеними договорами.

Суд зауважує, що позбавлений можливості самостійно оцінювати обсяг і якість правових послуг, наданих за кожним із договорів, за відсутності конкретних посилань на це з боку самого позивача.

Із позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що за її заявою нині триває досудове розслідування щодо тих злочинів, які на її думку були вчинені відповідачем під час виконання спірних договорів.

Суд з цього приводу зазначає, що за статтею 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Окремо суд зауважує, що розмір гонорару за кожним із укладених з ОСОБА_1 договорів про надання правової допомоги у письмовій формі, був фіксованим. Розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28.12.2020 по справі № 640/18402/19.

Таким чином, розмір внесеного Позивачем гонорару не змінюється залежно від обсягу наданих адвокатом послуг та витраченого ним часу, що відповідає умовам договорів, які були погоджені позивачем під час їх підписання.

Як встановлено судом, розділом 1 вищенаведених договорів їх предмет визначено наступним чином: «АДВОКАТ приймає доручення КЛІЄНТА та бере на себе зобов`язання надавати КЛІЄНТУ правову допомогу, реалізуючи при цьому професійні права, передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до наданих за цим Договором повноважень. Відповідні доручення КЛІЄНТ надає АДВОКАТУ особисто. АДВОКАТ самостійно та на власний розсуд визначає обсяг дій, які необхідно вчинити в інтересах КЛІЄНТА в межах наданих АДВОКАТУ доручень».

При цьому суд зазначає, що саме позивач ініціювала припинення договірних правовідносин із відповідачем, тим самим відмовившись у подальшому від його послуг у якості її представника.

Частина 1 ст. 614 ЦК України визначає, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом

Враховуючи наведене, а також передчасність тверджень позивача про вчинення адвокатом злочинів щодо неї, тобто за недоведеності його вини у достроковому розірванні відповідних договорів, а також у порушенні ним своїх зобов`язань, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині стягнення з відповідача гонорару за розірваними договорами про надання правової допомоги, укладеними у письмовійформі, задоволенню також не підлягають.

Щодо договорів про надання правової допомоги, укладених між ОСОБА_1 та відповідачем в усній формі суд зазначає наступне.

За вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторонами в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як встановлено судом, протягом вересня 2020 року - березня 2021 року відповідачем регулярно надавались усні консультації ОСОБА_1 зі сплатою нею гонорару за кожною окремою консультацією. Це, окрім іншого, підтверджується копіями квитанцій про сплату ОСОБА_1 грошових коштів «за правову допомогу» (відповідно до призначень проведених платежів), які позивач додала до своєї позовної заяви.

Частина 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що договір про надання правової допомоги може вчинятися усно, зокрема у випадку надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди).

При цьому, діюче законодавство не встановлює форми журналу, який на виконання ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» має вестись адвокатом у разі надання ним усних консультацій.

В свою чергу, матеріали справи містять копії журналів «усних консультацій, роз`яснень з правових питань» за 2020 та 2021 роки, які велись адвокатом на виконання положень ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». При цьому, кожна усна консультація, за яку позивачем внесено гонорар, відображена у відповідному журналі із визначенням розміру такого гонорару за кожною із проведених консультацій.

Вказані обставини позивачем спростовано не було.

Суд вважає, що систематичний характер отримання ОСОБА_1 послуг адвоката щодо надання їй правових консультацій за усними договорами про надання правової допомоги у поєднанні із вчасною оплатою нею таких послуг у обумовленому сторонами розмірі свідчить про повноту наданих клієнту послуг за такими договорами, а також про їх прийняття позивачем.

Доказів того, що позивач регулярно вносила платежі за усні консультації, які мають бути проведені у майбутньому, матеріали справи не містять, як і не містять доказів наявності зауважень протягом вересня 2020 року - березня 2021 року з боку позивача щодо якості або обсягу наданих усних консультацій.

Окремо суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16.05.2019 по справі № 823/2638/18, за якими виставлення адвокатом рахунку клієнту та його оплата свідчать про прийняття виконаних адвокатом робіт.

Тим більше, посилання позивача на відсутність з боку адвоката письмових звітів за наслідком надання таких консультацій свідчить про їх проведення та прийняття позивачем відповідних послуг.

Одночасно суд наголошує, що за приписами п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги.

При цьому позивач не надала суду будь-яких доказів пред`явлення нею до подання позовної заяви вимог до відповідача щодо надання їй звітів за проведеними відповідачем усними консультаціями.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача грошових коштів за вже наданими послугами за договорами, укладеними між сторонами в усній формі, задоволенню також не підлягають, адже такі послуги вже було прийнято позивачем із проведенням відповідної оплати.

Стаття 599 ЦК України визначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд відхиляє також і доводи позивача про необхідність розірвання вже виконаних, а отже припинених усних договорів про надання правової допомоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 77-80, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договорів, стягнення коштів та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач - адвокат ОСОБА_2, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_3 від 18.03.2020, РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 07.06.2021.

Суддя -