ПОСТАНОВА

Іменем України

27 травня 2021 року м. Кропивницький

справа № 399/801/18

провадження № 22-ц/4809/640/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Єгорової С.М., Чельник О.І.

секретар Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький без участі сторін цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гузь Тетяни Олегівни в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2020, суддя Шуліка О.О., у справі за позовом Акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «ПроКредитБанк» про визнання договору поруки неукладеним,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «ПроКредит Банк» звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.08.2008 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 було укладено Рамкову угоду № 3478, відповідно до якої позивач здійснив кредитування наступних кредитних договорів: договір про надання траншу №9001.21502/3478 від 29.10.2008 року за умовами якого ЗАТ «ПроКредит Банк» надав ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 14000,00 доларів США на строк 120 місяців, з процентною ставкою 11% річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Рамковою угодою було укладено договір поруки №3478-ДП01 від 04.08.2008 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до договору поруки, поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник.

Відповідачі зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконали.

Загальна сума заборгованості за Договором про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 станом на 16.11.2018 року за період з 04.12.2008 року по 16.11.2018 року складає 1327636,26 грн., з яких: 259586,25 грн. - капітал, 64593,48 грн. - проценти, 41096,46 грн. проценти за не правомірне користування кредитом, 962360,08 грн. - пеня.

АТ «ПроКредит Банк» прийнято рішення на користь боржника не стягувати заборгованість по пені.

З урахуванням зазначеного, загальна сума заборгованості становить 365276,18 грн., яка складається з наступного: 259586,25 грн. - капітал, 64593,48 грн. - проценти, 41096,46 грн. - проценти за неправомірне користування кредитом.

Позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь зазначену заборгованість.

ОСОБА_1 звернулася в суд з зустрічнм позовом до АТ «ПроКредит Банк» про визнання договору поруки неукладеним.

На обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначила, що для забезпечення зобов`язань за рамковою угодою між Банком та ОСОБА_1 підписано договір поруки № 3478 ДП від 04.08.2008 року.

Будь які зміни в договір поруки не вносились.

Відповідно до розділу «предмет договору», ліміт кредитування встановлено в еквіваленті 16000,00 доларів США.

Зазначено, що встановленя ліміту кредитування у певному еквіваленті, а саме у еквіваленті іноземної валюти - долар США, в жодному випадку не свідчить про визначення між Банком та поручителем валюти зобов`язання, за невиконання якого поручається поручитель, тобто чи є це національна валюта гривня, чи інша іноземна валюта євро, швейцарський франк тощо.

Зазначено, що докази які б вказували на досягнення згоди між сторонами за договором поруки щодо умов валюти основного зобов`язання у договорі поруки № 3478 ДП 01 від 04.08.2008 року, відсутні.

Таким чином, не можна вважати що сторони договору поруки № 3478 ДП 01 від 04.08.2008 року досягли всіх його істотних умов, а отже такий договір не є укладеним.

Просила суд визнати договір поруки № 3478-ДП 01 від 04.08.2008 між АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 неукладеним.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2020 первісний позов задоволено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено зокрема, що законом не передбачена можливість суду змінювати валюту зобов`язання, а саме стягувати заборгованість, яка обліковується у доларах США, у іншій валюті, зокрема в національній валюті, гривні, за курсом НБУ на день проведення розрахунку позивачем.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що строк погашення заборгованості достроково виник ще у 2014 році, відповідно після цього виникли і правові наслідки.

Суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні зустрічного позову, оскільки не можна вважати, що сторони договору поруки від 04.08.2008 досягли всіх його істотних умов, а саме щодо валюти кредиту, а отже такий договір не є укладеним.

Суд не висловився по суті позовних вимог по зустрічному позову і необґрунтовано застосував строки позовної давності.

Судом першої інстанції залишено поза увагою незаконність нарахування процентів після настання строку повернення кредиту.

Банк звернувся з позовом з пропуском встановленого законом строку, тому порука ОСОБА_1 є припиненою, що є підставою для відмови у позові в цій частині.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 15.03.2021 по справі відкрито апеляційне провадження.

До суду надано відзив на апеляційну скаргу від АТ «ПроКредит Банк», в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08.04.2021 справу призначено до розгляду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по первісному позову.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції встановив, що 4 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 укладено Рамкову угоду № 3478, відповідно до умов якої кредитор на підставі угоди зобов`язується здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, а позичальник зобов`язується належно виконати усі умови необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов`язань, а також належно виконувати усі інші зобов`язання, передбачені угодою та кредитними договорами.

Відповідно до п.2.2 Рамкової угоди № 3478 від 4.08.2008 року, на підставі угоди були встановлені наступні ліміти умов кредитування позичальника:

-ліміт кредитування - еквівалент 16000 (шістнадцять тисяч) доларів США;

-ліміт строк кредитування - 125 (сто двадцять п`ять) календарних місяців;

- максимальний розмір процентів - 40 % річних.

Також п.2.2 Рамкової угоди № 3478 від 4.08.2008 року встановлено, що якщо кредитними договорами відносини сторін регламентуються інакше ніж угодою, то застосовуються правила, встановлені кредитними договорами за умови, що сторони погодили інше.

29 жовтня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання траншу № 9001.21502/3478 відповідно до умов якого, кредитор на підставі та умовах Рамкової угоди № 3478 від 4.08.2008 року, а також цього договору зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується належно виконати усі умови, необхідні для його отримання, належно здійснювати погашення грошових зобов`язань та виконання усіх зобов`язань, передбачених Рамковою угодою та цим договором.

Частиною 2 договору про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року передбачені наступні умови, на яких видається кредит ОСОБА_2 , а саме:

- розмір кредиту - 14 000,00 (чотирнадцять тисяч) доларів США;

- строк користування - 120 (сто двадцять) календарних місяців, від дати видачі кредиту включно;

- проценти - 11 (одинадцять) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році;

цільове призначення кредиту - придбання житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

спосіб видачі кредиту - зарахування коштів на рахунок позичальника № НОМЕР_1 у Закритому акціонерному товаристві «ПроКредит Банк».

Відповідно до ч. 3 договору про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року, кредит видається у дату, вказану в Графіку повернення кредиту і сплати процентів, що є Додатком № 1 до цього договору за умовами сплати комісії за видачу кредиту.

Дата підписання Графіка та дата видачі кредиту не можуть виходити за межі 10 банківських днів після набуття чинності цим договором.

Частиною 12 договору про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року встановлено, що даний договір є невід`ємною частиною Рамкової угоди, умови якої вважаються умовами цього договору і регламентують усі відносини між сторонами, що виникли на підставі цього договору, за винятком тих відносин, що прямо чи інакше врегульовані цим договором.

04.08.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 3478-ДП01, відповідно до якого на підставі договору поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник.

Відповідно до п. 2.2 договору поруки № 3478-ДП01від 4.08.2008 року на момент укладання договору, рамковою угодою встановлені наступні ліміти умов кредитування: ліміт кредитування - еквівалент 16000 (шістнадцять тисяч) доларів США; ліміт строк кредитування - до 4.01.2019 року; максимальний розмір процентів 40 % річних.

Відповідно до п. 2.3 договору поруки № 3478-ДП01від 4.08.2008 року встановлена договором порука у повному обсязі поширюється на зобов`язання позичальника із врахуванням усіх кредитних договорів, а також змін та/або доповнень до кредитних договорів з моменту набрання ними чинності.

Якщо зміни та/або доповнення до рамкової угоди стосуватимуться збільшення вказаних п. 2.2 договору лімітів умов кредитування, то порукою будуть забезпечуватися зобов`язання позичальника з врахуванням таких змін за умови отримання на те попередньої чи наступної згоди поручителя. Така згода може бути надана шляхом внесення змін до договору або вчинення поручителем погоджувального підпису на договорі про внесення змін до рамкової угоди або подання поручителем письмової згоди у формі листа.

У випадку відсутності вказаної згоди порукою будуть забезпечуватися зобов`язання позичальника у обсязі та на умовах, які діяли до внесення таких змін до рамкової угоди.

Поручитель погоджується, що усі інші зміни до будь - якої рамкової угоди та/чи інших кредитних договорів, а також укладення нових кредитних договорів на підставі рамкової угоди не є такими, що збільшують обсяг його відповідальності, а тому порукою будуть забезпечуватися зобов`язання позичальника з врахуванням таких змін і кредитних договорів без необхідності їх попереднього чи наступного ознайомлення чи погодження із поручителем.

Відповідно до п. 4.5 договору поруки № 3478-ДП01від 4.08.2008 року, до усіх вимог, що випливають з договору, встановлюється позовна давність у 5 років, включаючи вимоги щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність.

30.10.2008 року Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» було перераховано кредитні кошти на рахунок позичальника ОСОБА_2 у відповідності до договору траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року у розмірі 14000,00 (чотирнадцять тисяч) доларів США.

16.01.2009 року між Закритим Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір № 1 про внесення змін до договору про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року відповідно до умов якого сторони вирішили внести наступні зміни : змінити проценти за користування кредитом та викласти рядок 3 таблиці п.2 договору траншу у наступній редакції: проценти 8 (вісім) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Викласти графік повернення кредиту і сплати процентів (надалі- графік), що є додатком № 1 до договору траншу у редакції.вказаній у додатку № 1 до цього договору. Інші умови Договору траншу, які не змінені даним договором, залишаються діяти у попередній редакції і сторони підтверджують свої зобов`язання по їх виконанню. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання позичальником і двома уповноваженими особами кредитора, є невід`ємною частиною договору траншу та діє до моменту припинення дії договору траншу, якщо інше не буде встановлено сторонами.

1 березня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір № 2 про внесення змін до договору про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року відповідно до умов якого сторони вирішили внести наступні зміни : змінити проценти за користування кредитом та викласти рядок 3 таблиці п.2 договору траншу у наступній редакції: проценти 11 (одинадцять) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Викласти графік повернення кредиту і сплати процентів (надалі- графік), що є додатком № 1 до договору траншу у редакції.вказаній у додатку № 1 до цього договору. Інші умови Договору траншу, які не змінені даним договором, залишаються діяти у попередній редакції і сторони підтверджують свої зобов`язання по їх виконанню. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання позичальником і двома уповноваженими особами кредитора, є невід`ємною частиною договору траншу та діє до моменту припинення дії договору траншу, якщо інше не буде встановлено сторонами.

26 березня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір № 3 про внесення змін до договору про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року відповідно до умов якого сторони вирішили внести наступні зміни: змінити проценти за користування кредитом та викласти рядок 3 таблиці п.2 договору траншу у наступній редакції: до 29.03.2011 року проценти 11 (одинадцять) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році, з 30.03.2011 року 16 (шістнадцять) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Викласти графік повернення кредиту і сплати процентів (надалі- графік), що є додатком № 1 до договору траншу у редакції. вказаній у додатку № 1 до цього договору. Інші умови Договору траншу, які не змінені даним договором, залишаються діяти у попередній редакції і сторони підтверджують свої зобов`язання по їх виконанню. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання позичальником і двома уповноваженими особами кредитора, є невід`ємною частиною договору траншу та діє до моменту припинення дії договору траншу, якщо інше не буде встановлено сторонами.

Суд першої інстанції встановив, що у зв`язку з неналежним виконання зобов`язань ОСОБА_2 , утворилась заборгованість в розмірі 365276,18 грн., яка складається з наступного: 259586,25 грн. - капітал, 64593,48 грн. - проценти, 41096,46 грн. - проценти за неправомірне користування кредитом.

Розрахунок заборгованості здійснено станом на 16.11.2018 року, тобто на момент закінчення кредитного договору, та розмір заборгованості відображено у національній валюті за офіційним курсом НБУ гривні до валюти кредиту на дату розрахунку ( 27,7743 грн. за 1 долар США).

12.09.2018 року АТ «ПроКредит Банк» було направлено на поштові адреси ОСОБА_2 та ОСОБА_1 письмову вимогу про повне дострокове погашення кредиту.

Однак, вимоги позивача не були виконані і погашення не відбулося, як ОСОБА_2 так ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції зазначив, що з огляду на викладене, в розрізі даного спору вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним Договором траншу та Договором поруки, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником ОСОБА_2 умов Договором траншу № № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року(з подальшими змінами), забезпечених порукою ОСОБА_1 у позивача виникло право вимоги на стягнення заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також передбачених договірних санкцій.

Суд першої інстанції зазначив, що аналіз ст. 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Зазначена позиція збігається з позицією Верховного Суду України виказаною у Постанові від 17.09.2014 року у справі №6-53цс14.

З листами вимогою, в тому числі, до поручителя ОСОБА_1 про дострокове термінове погашення заборгованості за кредитним договором банк звернувся 12.09.2018 року.

При цьому, позов до суду про стягнення заборгованості з поручителя подано 10.12.2018 року, що не перевищило 6 місяців з моменту припинення сплати позичальником кредиту в рахунок погашення заборгованості та часу звернення до поручителя про дострокове погашення заборгованості.

Суд першої інстанції зазначив, що кредит та розрахунок до заборгованості визначено в валюті США, а позовні вимоги банка щодо стягнення заборгованості у валюті гривні, то суд виходить до наступного:

Пунктом 7.3 рамкової угоди № 3478 від 4.08.2008 року встановлено, що погашення кредиту та процентів здійснюється у валюті кредиту, а комісій, неустойки та інших платежів у національній валюті, якщо інше не визначено угодою чи кредитним договором. Якщо розмір комісій, неустойки та інших платежів обчислюється у відсотках від визначеної суми у іноземній валюті, або виражені у іноземній валюті, то погашення здійснюється у національній валюті за офіційним курсом НБУ гривні до даної іноземної валюти на дату їх нарахування. Якщо комісія розраховується від суми кредиту, що підлягає продажу на МВРУ, то розмір комісії обчислюється від суми у гривнях, яка отримана в результаті такого продажу. Якщо погашення зобов`язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється у гривні та у порядку примусового виконання, то погашення відбувається за курсом НБУ гривні до валюти зобов`язання, діючим на дату такого погашення.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України, у справі за N 6-284цс17, визначила, що згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що представником відповідачів не надано будь-яких доказів на спростування документально нарахованого позивачем розміру заборгованості та не представлено їх, а відтак у суду відсутні підстави для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідно до ст.ст.526,599ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства та зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В частині зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , то суд першої інстанції зазначив, що договір поруки укладений 04.08.2008, а із зазначеним позовом до суду позивач звернувся лише 31.07.2020 року. Крім цього позивачем не доведено той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права раніше, з огляду на презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав.

Суд зазначив, що згідно зі ст. 261 ЦК України саме з моменту укладення спірного договору поруки, поручитель повинен був знати про його невідповідність вимогам законодавства і саме з цього моменту починається перебіг позовної давності.

В розумінні ст. 256 ЦК України позовна давність є часовою межею подання особою позову, тобто звернення з вимогою про прийняття рішення про захист конкретного порушено права.

Початок перебігу, тривалість та сплив позовної давності пов`язується з конкретною вимогою про захист окремого порушеного права. У даному випадку така вимога стосується визнання неукладеним договору у зв`язку з недосягненням всіх істотних умов.

Суд першої інстанції зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки з часу укладення оспорюваного договору до дня пред`явлення позову минуло 12 років та позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що він не міг довідатись про своє порушене право протягом 12 років, про що зазначено у постанові ВСУ за №6-17цс17 від 22.02.2017.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

З матеріалів справи вбачається, що 04 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 укладено Рамкову угоду № 3478, відповідно до умов якої кредитор на підставі угоди зобов`язується здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, а позичальник зобов`язується належно виконати усі умови необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов`язань, а також належно виконувати усі інші зобов`язання, передбачені угодою та кредитними договорами.

Відповідно до п.2.2 Рамкової угоди № 3478 від 4.08.2008 року, на підставі угоди були встановлені наступні ліміти умов кредитування позичальника:

-ліміт суми кредитування еквівалент 16000 (шістнадцять тисяч) доларів США;

-ліміт строк кредитування -125 (сто двадцять п`ять) календарних місяців;

-максимальний розмір процентів - 40 % річних.

п.2.2 Рамкової угоди № 3478 від 4.08.2008 року встановлено, що якщо кредитними договорами відносини сторін регламентуються інакше ніж угодою, то застосовуються правила, встановлені кредитними договорами за умови, що сторони погодили інше.

29 жовтня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання траншу № 9001.21502/3478 відповідно до умов якого, кредитор на підставі та умовах Рамкової угоди № 3478 від 4.08.2008 року, а також цього договору зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується належно виконати усі умови, необхідні для його отримання, належно здійснювати погашення грошових зобов`язань та виконання усіх зобов`язань, передбачених Рамковою угодою та цим договором.

Частиною 2 договору про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року передбачені наступні умови, на яких видається кредит ОСОБА_2 , а саме: розмір кредиту - 14 000,00 (чотирнадцять тисяч) доларів США; строк користування - 120 (сто двадцять) календарних місяців, від дати видачі кредиту включно; проценти - 11 (одинадцять) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році; цільове призначення кредиту - придбання житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; спосіб видачі кредиту - зарахування коштів на рахунок позичальника № НОМЕР_1 у Закритому акціонерному товаристві «ПроКредит Банк».

Відповідно до ч. 3 договору про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року, кредит видається у дату, вказану в Графіку повернення кредиту і сплати процентів, що є Додатком № 1 до цього договору за умовами сплати комісії за видачу кредиту. Дата підписання Графіка та дата видачі кредиту не можуть виходити за межі 10 банківських днів після набуття чинності цим договором.

Частиною 12 договору про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року встановлено, що даний договір є невід`ємною частиною Рамкової угоди, умови якої вважаються умовами цього договору і регламентують усі відносини між сторонами, що виникли на підставі цього договору, за винятком тих відносин, що прямо чи інакше врегульовані цим договором.

04.08.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 3478-ДП01, відповідно до якого на підставі договору поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник.

Відповідно до п. 2.2 договору поруки № 3478-ДП01від 4.08.2008 року на момент укладання договору, рамковою угодою встановлені наступні ліміти умов кредитування: ліміт кредитування - еквівалент 16000 (шістнадцять тисяч) доларів США; ліміт строк кредитування - до 4.01.2019 року; максимальний розмір процентів 40 % річних.

Відповідно до п. 2.3 договору поруки № 3478-ДП01від 4.08.2008 року встановлена договором порука у повному обсязі поширюється на зобов`язання позичальника із врахуванням усіх кредитних договорів, а також змін та/або доповнень до кредитних договорів з моменту набрання ними чинності.

Відповідно до договору поруки поручитель погоджується, що усі інші зміни до будь - якої рамкової угоди та/чи інших кредитних договорів, а також укладення нових кредитних договорів на підставі рамкової угоди не є такими, що збільшують обсяг його відповідальності, а тому порукою будуть забезпечуватися зобов`язання позичальника з врахуванням таких змін і кредитних договорів без необхідності їх попереднього чи наступного ознайомлення чи погодження із поручителем.

Відповідно до п. 4.5 договору поруки № 3478-ДП01від 4.08.2008 року, до усіх вимог, що випливають з договору, встановлюється позовна давність у 5 років, включаючи вимоги щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність.

30.10.2008 року Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» було перераховано кредитні кошти на рахунок позичальника ОСОБА_2 у відповідності до договору траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року у розмірі 14000,00 (чотирнадцять тисяч) доларів США.

16.01.2009 року між Закритим Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір № 1 про внесення змін до договору про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року відповідно до умов якого сторони вирішили внести наступні зміни : змінити проценти за користування кредитом та викласти рядок 3 таблиці п.2 договору траншу у наступній редакції: проценти 8 (вісім) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Викласти графік повернення кредиту і сплати процентів (надалі- графік), що є додатком № 1 до договору траншу у редакції вказаній у додатку № 1 до цього договору. Інші умови Договору траншу, які не змінені даним договором, залишаються діяти у попередній редакції і сторони підтверджують свої зобов`язання по їх виконанню. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання позичальником і двома уповноваженими особами кредитора, є невід`ємною частиною договору траншу та діє до моменту припинення дії договору траншу, якщо інше не буде встановлено сторонами.

01 березня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір № 2 про внесення змін до договору про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року відповідно до умов якого сторони вирішили внести наступні зміни : змінити проценти за користування кредитом та викласти рядок 3 таблиці п.2 договору траншу у наступній редакції: проценти 11 (одинадцять) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Викласти графік повернення кредиту і сплати процентів (надалі- графік), що є додатком № 1 до договору траншу у редакції.вказаній у додатку № 1 до цього договору. Інші умови Договору траншу, які не змінені даним договором, залишаються діяти у попередній редакції і сторони підтверджують свої зобов`язання по їх виконанню. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання позичальником і двома уповноваженими особами кредитора, є невід`ємною частиною договору траншу та діє до моменту припинення дії договору траншу, якщо інше не буде встановлено сторонами.

26 березня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір № 3 про внесення змін до договору про надання траншу № 9001.21502/3478 від 29.10.2008 року відповідно до умов якого сторони вирішили внести наступні зміни: змінити проценти за користування кредитом та викласти рядок 3 таблиці п.2 договору траншу у наступній редакції: до 29.03.2011 року проценти 11 (одинадцять) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році, з 30.03.2011 року 16 (шістнадцять) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Викласти графік повернення кредиту і сплати процентів (надалі- графік), що є додатком № 1 до договору траншу у редакції. вказаній у додатку № 1 до цього договору. Інші умови Договору траншу, які не змінені даним договором, залишаються діяти у попередній редакції і сторони підтверджують свої зобов`язання по їх виконанню. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання позичальником і двома уповноваженими особами кредитора, є невід`ємною частиною договору траншу та діє до моменту припинення дії договору траншу, якщо інше не буде встановлено сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з неналежним виконання зобов`язань ОСОБА_2 утворилась заборгованість в розмірі 365276,18 грн., яка складається з наступного: 259586,25 грн. - капітал, 64593,48 грн. - проценти, 41096,46 грн. - проценти за неправомірне користування кредитом.

На підтвердження позовних вимог в частині заборгованості Банком надано розрахунок заборгованості здійснений станом 16.11.2018 року, тобто на момент закінчення кредитного договору.

Розмір заборгованості відображено у національній валюті за офіційним курсом НБУ гривні до валюти кредиту на дату розрахунку ( 27,7743 грн. за 1 долар США) за вибором позивача.

12.09.2018 року АТ «ПроКредит Банк» було направлено на поштові адреси ОСОБА_2 та ОСОБА_1 письмову вимогу про повне дострокове погашення кредиту.

Однак, вимоги позивача не були виконані і погашення на підставі договору поруки не відбулося.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України).

Частиною першої статі 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Нормами ст. 525 ЦК України встановлена неприпустимість односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати належних йому процентів.

Доводи викладені в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції в порушення норм дії діючого законодавства та умов договору, стягнув заборгованість за кредитом з відповідачів на користь позивача у національній валюті, а не в доларах США, як зазначено в договорі не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до п.7.3 Рамкової угоди №3478 від 04.08.2008 р , яка є невідємною частиною договору про надання траншу від 29.10.2008 року -погашення кредиту та процентів здійснюється у валюті кредиту, а комісій , неустойки та інших платежів у національній валюті, якщо інше не визначено угодою чи кредитним договором.

Якщо розмір комісії, неустойки та інших платежів обчислюється у відсотках від визначеної суми ів іноземній валюті, або виражені у іноземній валюті, то погашення здійснюється у національній валюті за офіційним курсом НБУ гривні до до даної іноземної валютина дату їх нарухування .

Якщо погашення зобов`язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється у гривні та у порядку примусового виконання, то погашення відбувається за курсом НБУ гривні до валюти зобов`язання, діючим на дату такого погашення.

З матеріалів справи вбачається, що сторони погодили зазначені умови викладені в Рамковій угоді і зазнаені умови не є предметом судового спору.

Встановлені обставини свідчать, що на час звернення у суд з позовом про примусове стягнення заборгованості, позивач визначив суму заборгованості у гривні, що відповідає умовам Рамкової угоди і діючим законодавством не заборононе.

Право відповідачів при цьому ніяким чином не порушено,оскільки борг зафіксований у національній валюті і є стабільним.

Доводи викладені в апеляційній скарзі, що позивачем пропущено строк звернення у суд з позовом, оскільки з урахуванням пункту 8 Договору, строк погашення всього кредиту достроково, наступив 30.10.2014 року у зв`язку із несвоєчасними виконанням зобов`язань починаючи з 16.09.2014 року - є необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин.

Відповідно до пункту 8 договору про надання траншу від 29.10.2008 року, при прострочені зобов`язань за цим договором тривалістю більше ніж 40 календарних днів позичальник зобов`язаний повністю достроково погасити кредит не пізніше ніж через 3 банківські дні з моменту настання сорокового дня прострочення незалежно від того, чи кредитор пред`явив йому вимогу, якщо інше не погоджено з кредитором. При цьому кредитор вправі самостійно та без повідомлення позичальника приймати рішення про збільшення строку прострочення, необхідного для такого дострокового погашення чи строку, в який має бути здійснене таке погашення.

Встановлені обставини свідчать, що Банк користуючись таким правом, відповідно до пункту 8 договору, самостійно визначив строк збільшення прострочення необхідного для такого дострокового погашення і звернувся з позовом тільки після закінчення договору про надання траншу у визначений діючим законодавством строк.

Матеріалами справи також підтверджується, що відповідно до п. 4.5 договору поруки № 3478-ДП01від 4.08.2008 року, до усіх вимог, що випливають з договору, встановлюється позовна давність у 5 років, включаючи вимоги щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про зменшення несплачених відсотків на суму 212.03 дол.США у зв`язку з тим , що відсотки не мужуть нараховуватись після того як стягувач змінив строки виконання зобовязхання.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Банк змінив строки виконання боргових зобов`язань за договором про надання траншу та Рамкової угоди.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що доводи викладені в апеляційній скарзі в частині оскарження первісного позову висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами та суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга в цій частині підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції в цій частині відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Доводи апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, частково знайшли своє підтвердження.

З рішення суду першої інстанції вбачається, що суд відмовив у задоволені зустрічного позову у зв`язку з пропуском позовної давності звернення у суд з позовом.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі неможливо.

Поняття поруки визначено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ч.1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України: порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Таким чином, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом.

Відповідно достатті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четвертастатті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Вказане повністю узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним впостанові від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц, що згідно ч. 4ст. 263 ЦПК Україниповиненвраховуватися судамипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд першої інстанції застосуючи позовну давність, не зазначив у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд повинен був відмовити у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо встановив, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд повинен був відмовити у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в частині зустрічного позову відповідно до статті 367 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенню зустрічного позову, відмовити.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження, що в договорі поруки сторони не узгодили валюту основного зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджено, що 04.08.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 3478-ДП01, відповідно до якого на підставі договору поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник.

Відповідно до п. 2.2 договору поруки № 3478-ДП01від 4.08.2008 року на момент укладання договору, рамковою угодою встановлені наступні ліміти умов кредитування: ліміт кредитування - еквівалент 16000 (шістнадцять тисяч) доларів США; ліміт строк кредитування - до 4.01.2019 року; максимальний розмір процентів 40 % річних.

Відповідно до п. 2.3 договору поруки № 3478-ДП01від 4.08.2008 року встановлена договором порука у повному обсязі поширюється на зобов`язання позичальника із врахуванням усіх кредитних договорів, а також змін та/або доповнень до кредитних договорів з моменту набрання ними чинності.

Відповідно до договору поруки поручитель погоджується, що усі інші зміни до будь - якої рамкової угоди та/чи інших кредитних договорів, а також укладення нових кредитних договорів на підставі рамкової угоди не є такими, що збільшують обсяг його відповідальності, а тому порукою будуть забезпечуватися зобов`язання позичальника з врахуванням таких змін і кредитних договорів без необхідності їх попереднього чи наступного ознайомлення чи погодження із поручителем.

Відповідно до п. 4.5 договору поруки № 3478-ДП01від 4.08.2008 року, до усіх вимог, що випливають з договору, встановлюється позовна давність у 5 років, включаючи вимоги щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність.

Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, що сторони узгодили всі істотні умови в договорі поруки в тому числі і в частині валюти кредитування, відповідно підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Гузь Тетяни Олегівни в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2020 скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «ПроКредит Банк» про визнання договору поруки неукладеним.

Ухвалити нове рішення в цій частині, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «ПроКредит Банк» про визнання договору поруки неукладеним, відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: