Справа № 297/950/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Рябцової Ангеліни Германівни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

встановив:

Адвокат Рябцова А.Г., в інтересах ОСОБА_2 , звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме за адресою АДРЕСА_1 та про надання дозволу зняття його з реєстраційного обліку.

Позов мотивований тим, що він, позивач ОСОБА_2 , є власником квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 , яку він купив згідно договору купівлі-продажу від 18.12.2017 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру права власності на нерухоме майно та договором купівлі-продажу. В будинку також зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , який є попереднім власником, та який там не проживає більше ніж два роки. Позивачу не відомо, де проживає відповідач, він переїхав на постійне місце проживання до Автономної Республіки Крим, добровільно не знявся з реєстрації місця проживання у квартирі. Отже, відповідач створює незручності позивачу у користуванні і розпорядженні квартирою, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подав.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право.

Згідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 108144984 від 19.12.2017 року квартира АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2017 року (а.с. 7-9,10).

Згідно повідомлення відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області від 05.05.2021 року у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20).

Однак, відповідач фактично в ньому не проживає.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 2 ст. 406 ЦК України передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та добровільно не знявся із реєстрації місця проживання, чим порушує права власника, тому позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є підставним і підлягає задоволенню.

Оскільки згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» » зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, тому інша вимога позивача про надання дозволу на зняття з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_3 є зайвою та в її задоволенні, у зв`язку з цим, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 321, 391, 405, 406 ЦК України,ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

рішив:

Позов адвоката Рябцової Ангеліни Германівни, яка здійснює свою діяльність за адресою АДРЕСА_3 , в інтересах ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

В решті вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до суду апеляційної інстанції через Берегівський районний суд.

Суддя Гал Л. Л.