Провадження № 2/234/2207/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі: головуючого судді Фоміної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Букрєєвої К.Е., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську Донецької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №234/11733/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Краматорський міський відділ державної виконавчої служби, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та заборгованості за аліментами, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про часткове звільнення від сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.08.2020 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та заборгованості. Третьою особою зазначений Краматорський міський відділ державної виконавчої служби. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області по справі № 2-8672/2009 від 29.12.2009 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 04.11.2009 року й провадити на час навчання, тобто до 01.07.2013 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, та видано виконавчий лист. На підставі виконавчого листа Краматорським відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження. Починаючи з 01.10.2010 року відповідач припинив сплачувати аліменти, згідно розрахунку державного виконавця станом на 30.06.2013 року заборгованість по сплаті аліментів склала 22891,00 грн. Зазначена заборгованість не погашена до моменту звернення з цим позовом. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості. Така відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачена ч.1 ст.196 СК України.

Відповідач був обізнаний про наявність судового рішення про стягнення аліментів та знав про свій обов`язок з їх сплати, є працездатним, жодним чином не повідомляв про тимчасову неможливість сплати аліментів, що дає підстави ствержувати, що заборгованість по аліментних платежах виникла з вини відповідача, тому позивач має право на стяггення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Однак, враховуючи, що з моменту настання строку сплати останнього платежу аліментів, на день звернення з позовом, сплинуло 2602 дні, то загальна сума неустойки (пені) яка може бути стягнута з відповідача обмежується 100% заборгованості, та в даному випадку не залежить від настання терміну платежу і становить 22891,00 грн.

У січні 2019 року позивачка особисто звернулася до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби за отриманням інформації про стан виконавчого провадження, але представник ДВС пояснив, що такого виконавчого провадження не існує, в зв`язку з чим позивачка письмово звернулася з заявою про відновлення виконавчого провадження в зв`язку з наявністю не погашеної заборгованості.

Листом № 1413-19249/19568 від 29.03.2019 року Краматорський міський відділ державної виконавчої служби повідомив, що виконавче провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 перебувало на примусовому виконанні у відділ та відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.49 закінчено без стягнення залишку заборгованості, в зв`язку з чим позивач недоотримала кошти в розмірі заборгованості, тобто в сумі 22891,00 грн., чим порушенні її права.

До цього моменту позивач не отримувала жодних документів, що свідчили про закінчення виконавчого провадження та порушення її прав, та дізналася про це тільки з листа Краматорського міського відділу державної виконавчої служби.

Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати аліментів в сумі 22891,00 грн., та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 22891,00 грн.

Заочним рішенням суду від 02 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені повністю.

Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року заочне рішення суду від 02 грудня 2020 року скасовано та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

15.03.2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про часткове звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання повнолітньої дитини та звільнення від сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. З зустрічної позовної заяви вбачається, що з 1991 року відповідач (за первісним позовом) перебував з позивачем (за первісним позовом) у зареєстрованому шлюбі, який у 1994 році рішенням Краматорського міського суду було розірвано. Від цього шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області по справі № 2-8672/2009 від 29.12.2009 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 04.11.2009 року й провадити на час навчання, тобто до 01.07.2013 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

З позовними вимогами позивачки (за первісним позовом) відповідач (за первісним позовом) частково згоден, та не заперечує проти того що є заборгованість по аліментам на свого повнолітнього сина ОСОБА_4 , але не в такому розмірі. З іншими позовними вимогами не погоджується. Просить суд при визначенні розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та заборгованості врахувати наступне.

З 09 вересня 1997 року ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . Від цього шлюбу вони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, на момент винесення рішення по справі № 2-8672/2009 від 29.12.2009 року на повному утриманні відповідача (за первісним позовом) знаходився малолітній син.

Крім того, батьки відповідача (за первісним позовом), батько ОСОБА_7 , 1947 року народження, та мати ОСОБА_8 , 1948 року народження, є пенсіонерами, хворіють, не працюють і потребують постійної допомоги на лікування.

В період з 2010 року по 2016 рік доходи ОСОБА_2 були не регулярними. З 2017 року мінімальними. До 28.09.2010 року він працював на підприємстві Новокраматорський машинобудівний завод і вчасно платив аліменти. Після звільнення відповідача з підприємства, неможливістю знайти регулярно оплачувану роботу, маючи нерегулярний дохід, а також із погіршенням стану здоров`я батьків, матеріальний стан відповідача (за первісним позовом) сильно погіршився, що призвело до виникнення заборгованості по аліментам, через обставини, що від нього не залежали.

Сім`я і батьки ОСОБА_2 знаходяться у скрутному матеріальному становищі, заборгованість по аліментам погіршують його матеріальний стан. Тому позивач (за зустрічним позовом) просить суд суму заборгованості зменшити з 22891,00 грн. до 11445,50 грн., тобто на половину, а від сплати неустойки (пені) звільнити.

Ухвалою судді від 16 березня 2021 року зустрічна позовна зава прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання.

Від відповідача (за зустрічною позовною заявою) ОСОБА_1 надійшли письмові заперечення проти зустрічного позову, в яких зазначено, що починаючи з 01.10.2020 року позивач (за зустрічним позовом) припинив сплачувати аліменти, згідно розрахунку підписаного державним виконавцем Д.А. Казаніна станом на 30.06.2013 року заборгованість по сплаті аліментів склала 22891,00 грн. Зазначена заборгованість не погашена до моменту звернення з цим позовом. Відповідач (за зустрічним позовом) вважає зустрічний позов не обґрунтованим з наступних підстав.

Так, позивач (за зустрічним позовом) посилається на своє скрутне матеріальне становище, наявність дитини від іншого шлюбу та батьків пенсіонерів, які потребують допомоги. Однак, зазначені обставини існували на момент прийняття рішення Краматорським міським судом по справі № 2-8672/2009 від 29.12.2009 року, та могли бути підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України, крім того на час подання зустрічного позову дитина від іншого шлюбу вже досягла повноліття.

Таким чином, суттєвим є саме зміна становища після набрання рішенням сили, а не тих обставин, які існували і раніше. Обставини зазначені позивачем (за зустрічним позовом) не є підставами для звільнення від сплати аліментів відповідно до ст.197 СК України. У зустрічному позову не наведено жодних підстав, які надавали відповідачу права вимагати звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Ухвалою суду від 01 квітня 2021 року первісна позовна заява об`єднана з зустрічною позовною заявою в одне провадження, закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судовому засіданні позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В задоволенні зустрічних позовних вимог просила відмовити. Пояснила, що вона раніше не зверталася до суду із даним позовом, оскільки відповідач просив її зачекати, коли його молодший син виросте, та у нього покращиться майнове становище.

У судовому засіданні відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 визнав частково, свої зустрічі позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, пояснивши, що визнає заборгованість по аліментам, однак просить частково звільнити його від її сплати, та зменшити суму заборгованості з 22891,00 грн. до 11445,50 грн., оскільки дана заборгованість утворилась у зв`язку з його тяжким матеріальним становищем на період сплати аліментів. Також, з цих підстав просить звільнити його від сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання представник третьої особи не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або пояснень на позовну заяву не надав.

РОЗГЛЯНУВШИ МАТЕРІАЛИ ЦИВІЛЬНОЇ СПРАВИ, СУД ВСТАНОВИВ:

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги первісного та зустрічного позову підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 29 грудня 2009 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 04.11.2009 року й провадити на час навчання, тобто до 01.07.2013 року, але не більш ніж до досягнення ним 23 років (справа № 2-8672/2009). На підставі вказаного ірщшення суду був виданий виконавчий лист.

Відповідно до копії листа Краматорського міського відділу державної виконавчої служби за № 14.13-19249/19568 від 29.03.2019 року, виконавче провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітної платні (доходів) щомісячно, починаючи з 04.11.2009, і провадити на час навчання, тобто 01.07.2013, перебувало на примусовому виконанні у відділі та відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.49 закінчено, оригінал та постанова про закінчення виконавчого провадження направлена стягувачу за адресою, яка вказана у виконавчому документі.

Із копії розрахунку Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що аліментні зобов`язання ОСОБА_2 виконувалися не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 30.06.2013 року включно утворилася заборгованість по аліментам у сумі 22891,00 грн.

ОСОБА_2 з 09 вересня 1997 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (серія НОМЕР_1 ). Від цього шлюбу вони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (серія НОМЕР_2 ).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 працював у ПП «Панда» на посаді: майстер-прийомщик автомобілів, загальна сума доходу за період з 03 вересня 2012 року по 29 квітня 2014 року становить 12136,06 грн.

Відповідно до довідки від 09 березня 2021 року ОСОБА_2 працював на приватному підприємстві «Панда» з 03 вересня 2012 року по 29 квітня 2014 року неповний робочий день (4 години) згідно заяви та наказу № 03//09-1к від 03.09.2012 року.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 працює у ПП «Панда» на посаді: директор, загальна сума доходу за період з 01 травня 2017 року по 28 лютого 2021 року становить 175931,16 грн.

Батьки позивача (за зустрічним позовом) ОСОБА_7 , 1947 року народження, та ОСОБА_8 , 1948 року народження, є пенсіонерами, що підтверджується копіями пенсійних посвідчень.

Відповідно копії виписки із історії хвороби № 2623 від 20.07.2007 року ОСОБА_7 з 10.04.2007 по 20.04.2007 знаходився на лікуванні в Інституті хірургії та трансплантології академії медичних наук України, 13.04.2007 року проведена операція.

Відповідно до копії виписки із історії хвороби № 8573 кардіологічного відділення МЛ № 3, ОСОБА_7 знаходився на лікуванні з 07.11.2008 по 21.11.2008.

Відповідно до копії виписки із історії хвороби № 8502 кардіологічного відділення КМУ «Міська лікарня № 3» м. Краматорськ, ОСОБА_7 знаходився на лікуванні з 08.11.2010 по 23.11.2010.

Відповідно до копії виписки із історії хвороби № 79 ОСОБА_7 знаходився на лікуванні з 15.04.2011 по 07.05.2011 у Державному закладі «Центр реабілітації кардіохірургічних хворих» МОЗ України.

Відповідно до копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 736 ОСОБА_7 перебував на лікуванні з 10.06.2013 по 01.07.2013 у Державному закладі «Центр реабілітації кардіохірургічних хворих» МОЗ України.

Відповідно до копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 8313 кардіологічного відділення КМУ «Міська лікарня № 3», ОСОБА_7 знаходився на лікуванні з 06.11.2016 по 15.11.2016.

Відповідно до копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 8463 кардіологічного відділення КМУ «Міська лікарня № 3», ОСОБА_7 знаходився на лікуванні з 23.11.2018 по 03.12.2018.

Відповідно до копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 8224 міжрайонного кардіологічного відділення КНП «Міська лікарня № 3», ОСОБА_7 знаходився на лікуванні з 22.11.2019 по 06.12.2019.

Відповідно до копії Епікризу і.х. № 507 ОСОБА_8 , 1948 р.н., знаходилась на стаціонарному лікуванні в н.в. міської лікарні № 2 з 15.04.2010 по 28.04.2010.

Відповідно до копії Епікризу і.х. № 1531 ОСОБА_8 , 1948 р.н., знаходилась на стаціонарному лікуванні в н.в. міської лікарні № 2 з 15.11.2010 по 29.11.2010.

Відповідно до виписки із історії хвороби № 83857 ОСОБА_8 , 1948 року народження, знаходилась в хірургічному відділенні клініки ендокринної патології ім. В.Я. Данилевського АМН України з 21.06.2011 по 01.07.2011.

Відповідно до копії виписки із історії хвороби № 85154 ОСОБА_8 , 1948 року народження, знаходилась в хірургічному відділенні клініки ендокринної патології ім. В.Я. Данилевського АМН України з 14.11.2011 по 24.11.2011.

Відповідно до копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1213 кардіологічного відділення КМУ «Міська лікарня № 3», ОСОБА_8 знаходився на лікуванні з 08.02.2017 по 24.02.2017.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.4 ст.194 Сімейного Кодексу України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Відповідно до ч.3 ст.195 Сімейного Кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Згідно ч.2 ст. 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Суд до інших обставин, що мають істотне значення, відносить втрату постійного місця роботи платником аліментів та його нерегулярний заробіток на період стягнення аліментів, а також погіршення стану здоров`я його батьків. Зокрема, суд врахував, що відповідач ОСОБА_2 , маючи на утриманні неповнолітню дитину сина, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 29.12.2009 року в судовому засіданні визнав позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але 28.09.2010 році був звільнений з постійного місця роботи, та лише 03.09.2012 році відповідач був прийнятий до ПП «Панда» на постійне місце роботи, у звязку із чим і утворилася заборгованість.

Таким чином, суд вважає за необхідним частково звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам, яка утворилася станом на 30.06.2013 року включно, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22891,00 грн. до 11445,50 грн.

Що стосується стягнення неустойки (пені)за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина.

Згідно з статтею 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму№3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Вище вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, згідно якого відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Судом встановлено, що відповідач (за первісним позовом) на період стягнення аліментів не мав постійного місця роботи і у нього був відсутній стабільний заробіток, погіршення здоров`я батьків, які є пенсіонерами, потребувало додаткових матеріальних затрат від нього. Крім того, у відповідача за первісним позовом на утримані знаходився (на період стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 , 1991 року народження) неповнолітній син ОСОБА_10 , 1997 року народження.

Також, слід зазначити, що згідно розрахунку Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_2 виконувалися аліментні зобов`язання до 01.10.2010 року.

Згідно копії трудової книжки (серія НОМЕР_3 ) ОСОБА_2 28.09.2010 року був звільнений з ПАТ «НКМЗ», та до цього часу аліментні зобов`язання виконувалися.

Отже, суд не вбачає вини відповідача за первісним позовом з несплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, на утриманні якого в цей же період знаходилася і малолітня дитина.

Крім того, відповідно до ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 СК України.

Отже, враховуючи, що аліменти стягувалися на повнолітнього сина, суд вважає, що саме повнолітній син відповідача має право на звернення до суду із позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог первісного позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, слід відмовити.

Судові витрати слід покласти на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли.

Керуючись ст.ст.194-196 Сімейного кодексу України, статтями 10-13, 259, 263-265 ,268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Краматорський міський відділ державної виконавчої служби, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та заборгованості за аліментами, та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про часткове звільнення від сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, - задовольнити частково.

Частково звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Краматорська Донецької області, (ІПН НОМЕР_4 ) від сплати заборгованості по аліментам, яка утворилася станом на 30.06.2013 року включно, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22891,00 грн. до 11445,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Краматорська Донецької області, (ІПН НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Краматорська Донецької області, (ІНН НОМЕР_5 ), заборгованість за аліментами, яка утворилася станом на 30.06.2013 року включно, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 11445,50 грн. (одинадцять тисяч чотириста сорок п`ять грн. 50 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було врученим у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення був виготовлений 10 червня 2021 року.

Суддя Краматорського міського суду Ю. В. Фоміна