Справа № 211/5143/20
Провадження № 2/211/489/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 червня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в обгрунтування позову вказала, що 06липня 1985 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Інгулецьким районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. За час шлюбу сторонами за спільні кошти було набуто у власність спільне цінне майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 75,4 кв. м., житловою площею 42,7 кв., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Дану квартиру набуто сторонами у власність як членами житлово-будівельного коооперативу, оскільки повна виплата даної квартири нами здійснена ще до 1995 року, що і стверджується відповідною довідкою. Право власності на дану квартиру відповідач оформив на себе 10 липня 2020 року на підставі довідки про членство особи в Житлово-будівельному кооперативі «Восток-37» та внесення пайового - внеску в повному обсязі, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав; та автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Даний автомобіль було сторонами придбано на підставі договору купівлі продажу від 19 лютого 2019 року та зареєстровано на відповідача 02 березня 2019 року, що підтверджується листом начальника Територіального сервісного центру МВС № 1243 від 07 серпня 2020 року. З того ж листа вбачається, що відповідач продав даний автомобіль 12 березня 2020 року і відповідно перереєстрував його на іншу особу.

Починаючи з кінця 2019 року сімейні відносини сторін істотно погіршились, вони майже не спілкуютьсь. У них стали різними погляди на сімейні стосунки чоловіка та дружини, на організацію спільного побуту. У зв`язку із зазначеним, вони стали проживати окремо, позивач вимушена була переїхати проживати до іншої квартири, яку вона наймає, за адресою: АДРЕСА_2 . Неповнолітніх дітей сторони не мають.

Шлюб між сторонами у встановленому законом порядку не розірваний, однак позивач планує ініціювати розірвання шлюбу найближчим часом.

Щодо вказаного вище цінного майна і власності на нього у сторін виник спір, позивач вважає дане майно своїм особистим, так як воно було на нього оформлене. Така позиція відповідача підтверджується зокрема і тим, що він вільно, без згоди на те позивача продав їх спільний автомобіль придбаний у шлюбі. Будь-які права позивача на вказане майно відповідачем систематично порушуються, він одноосібно володіє, користується і розпоряджається нашим спільним майном, у в`язку з чим позивач звертаюсь до суду з даним позовом про визнання даного майна об`єктом права спільної власності та його поділ.

Квартира сторін є річчю неподільною, тобто не допускається її реконструкція таким чином, щоб утворити дві ізольовані квартири. Разом з тим спільне використання квартири одночасно є неможливим, це порушуватиме права позивача , оскільки вона не може проживати з відповідачем разом через той психологічний тиск і насилля, які він чинить відношенню до неї. Зазначена обставина підтверджується листом начальника Довгинцівського ВП КВП 1УНП у Дніпропетровській області від 11 серпня 2020 року з якого вбачається про виклик поліції позивачем у січні 2020 року, та її заявою до поліції від 28 липня 2020 року.

Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача сплатити грошову компенсацію за належну їй частку у спільній квартирі та компенсацію за частку у вже проданому без її згоди відповідачем спільному автомобілі.

Вартість спірної квартири становить 525 900,00 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна від 31 серпня 2020 року .

Вартість спірного автомобіля становить 221 380,00, що підтверджується звітом про оцінку транспортного засобу від 04 вересня 2020 року.

Всього вартість спірного майна складає 747 280,00 грн., а вартість належної позивачеві частки - 373 640,00 грн..

Ухвалою суду від 05.11.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 05.11.2020 року, заяву про витребування доказів - задоволено, витребувано від Територіального сервісного центру 1243 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області, який знаходиться за адресою м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11/2, копію документу, на підставі якого ОСОБА_2 було набуто у власність (зареєстровано) автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Витребувано у виконавчого комітету Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, буд. 1) копію рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 53138822 від 15 липня 2020 року та свідоцтва про право власності на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, на заявлених вимогах наполягає з підстав, викладених в позові.

Відповідач до суду не з`явився, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позову в частині компенсації виплати за частку в квартирі та автомобіль, надав відзив згідно якого заперечував проти задоволення позову та вказав, що відповідач є військовим пенсіонером. Ніде не працює. У зв`язку з погіршенням свого стану здоров`я він був вимушений продати автомобіль та витратити грошові кошти на лікування, до того ж, відповідач брав в борг грошові кошти у своїх знайомих для проведення лікування. Автомобіль він купляв за свої власні кошти, відкладаючи гроші із зарплати та пенсії. Позивач знала про те, що відповідач продав автомобіль. Відповідачем в 2020 році проплачено 23 600 гривень за проведення операції в центрі "Ваш зір». В теперішній час відповідач проходить лікування в 2-й міській лікарні міста Кривого Рогу та змушений постійно сплачувати грошові кошти на лікування. 17 000 гривень в цьому році відповідачем особисто проплачено за кредит на придбання мігкого кутка в квартиру. Кожного місяця тільки відповідач сплачує грошові кошти за комунальні платежі на утримання квартири. Позивачка працює та отримує заробітну плату, яку використовує у власних цілях. В травні місяці 2020 року вона отримала 68000 гривень відпускних та витратила у власних цілях. Жодного разу його до відповідальності не було притягнуто, ні до кримінальної ні до адміністративної. З позовом в частині стягнення компенсації за 1/2 частку квартири та автомобіля просив відмовити так як він пенсіонер, хворіє та не має коштів для виплати позивачеві компенсації за 1/2 частку квартири та автомобіля.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як встановлено судом, 06липня 1985 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Інгулецьким районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. За час шлюбу сторонами за спільні кошти було набуто у власність спільне цінне майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 75,4 кв. м., житловою площею 42,7 кв., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Дану квартиру набуто сторонами у власність як членами житлово-будівельного коооперативу, оскільки повна виплата даної квартири нами здійснена ще до 1995 року, що і стверджується відповідною довідкою. Право власності на дану квартиру відповідач оформив на себе 10 липня 2020 року на підставі довідки про членство особи в Житлово-будівельному кооперативі «Восток-37» та внесення пайового - внеску в повному обсязі, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав; та автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Даний автомобіль було сторонами придбано на підставі договору купівлі продажу від 19 лютого 2019 року та зареєстровано на відповідача 02 березня 2019 року, що підтверджується листом начальника Територіального сервісного центру МВС № 1243 від 07 серпня 2020 року. З того ж листа вбачається, що відповідач продав даний автомобіль 12 березня 2020 року і відповідно перереєстрував його на іншу особу.

Починаючи з кінця 2019 року сімейні відносини сторін істотно погіршились, вони майже не спілкуютьсь. У них стали різними погляди на сімейні стосунки чоловіка та дружини, на організацію спільного побуту. У зв`язку із зазначеним, вони стали проживати окремо, позивач вимушена була переїхати проживати до іншої квартири, яку вона наймає, за адресою: АДРЕСА_2 . Неповнолітніх дітей сторони не мають.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Приписами ч. 1 ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 65 СК України, встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Нормами ч. 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Приписами ч. 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Нормами ч. 1 ст. 357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно правового висновку Верховного суду України у справі за № 6-54цс17 від 16.08.2017, згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Разом з тим відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. Пунктом 6 статті З ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України в разі вчинення одним зі співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв`язку Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Пунктом 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2017 року № 11 роз`яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 19 вересня 2012 року №17-рп/2012, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім`єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування.

Як зазначено в п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова) суд, вирішуючи спори між подружжям про майно, повинен встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що перебуває у третіх осіб.

Згідно зі ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень викладених в абз. 1 п. 22, абз. 1 п. 23, абз. 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60,69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.2, ч.3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

З вищевказаного слідує, що сторони не заперечують того факту, що квартира придбана у шлюбі, є їх сумісною власністю, але при цьому сторони не прийшли до згоди, щодо поділу спільної квартири, та не бажають проживати разом, клопотань про експертизу сторонами не заявлено, про поділ в натурі квартири вимог сторонами не заявлено, а тому суд вбачає необхідність визнати право власності на квартиру за відповідачем та стягнути компенсацію за 1/2 її частку з відповідача на користь позивачки. Відповідачем надано квитанції про сплату комунальних послуг за квартиру за 2020 рік, але позивач вказує, що з кінця 2019 року не проживає в спірній квартирі, а тому відповідач сплачує комунальні послуги якими сам і користується.

Що стосується спільного автомобіля, то він був придбаний відповідачем у шлюбі, а тому немає значення за чиї кошти, він є спільною сумісною власністю подружжя, як вбачається з вищевказаних норм закону, та не має права бути відчужений третім особам без згоди кожного з подружжя, оскільки відповідач продав спірний автомобіль без згоди позивача, половину коштів позивачеві не компенсував добровільно, вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна, а саме спірної трикімнатної квартири загальною площею 75,4 кв. м., житловою площею 42,7 кв., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 її вартість складає 525900,00 грн.

Згідно до звіту про оцінку легкового автомобіля марки Suzuki Grand Vitara, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 його вартість складає 221380,00 грн.

На ухвалу про витребування доказів суду надано інформацію, що автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, біжового кольору 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 . шасі НОМЕР_3 , 02 березня 2019 року в ТСЦ № 6542 РСЦ МВС в Херсонській області за договором купівлі продажу №7167/19/006068 укладеному у суб`єкта господарювання ТОВ «Світ Авто Плюс» від 19 лютого 2019 року, був зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , мешк. АДРЕСА_1 .

12 березня 2020 року вищезазначений автомобіль за договором купівлі продажу №5810/20/0006178 укладеному у суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_3 від 12 березня 2020 року перереєстрований на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк. АДРЕСА_3 ., на автомобіль закріплений номерний знак НОМЕР_1 .

Отже, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, та можливо відповідано закону визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру загальною площею 75.4 кв. м. житловою площею 42,7 кв. м„ розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , з визначенням часток кожного із співвласників по 1/2 частці кожному, та розподілити дану квартиру між нами таким чином: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за вартість її частки квартири в сумі 262 950,00 грн., а за ОСОБА_2 визнати право - власності в цілому на трикімнатну квартиру загальною площею 75,4 кв. м., житловою гюшею 42,7 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати, що автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2005 року випуску, реєстраційнийномер НОМЕР_1 , з моменту його придбання 02 березня 2019 року до моменту його відчуження 12 березня 2020 року належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з "визначенням часток по 1/2 частці кожному, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за вартість її частки автомобіля в сумі 110 690.00 грн.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 60, 61, 63, 70-73 СК України, ст.ст.317, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 та ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 право спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру загальною площею 75.4 кв. м. житловою площею 42,7 кв. м. розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , з визначенням часток кожного із співвласників по 1/2 частці кожному, та розподілити дану квартиру між нами таким чином: стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 грошову компенсацію за вартість її частки квартири в сумі 262 950 (двісті шістдесят дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, а за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 визнати право - власності в цілому на трикімнатну квартиру загальною площею 75,4 кв. м., житловою площею 42,7 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати, що автомобіль Suzuki Grand Vitara, 2005 року випуску, реєстраційнийномер НОМЕР_1 , з моменту його придбання 02 березня 2019 року до моменту його відчуження 12 березня 2020 року належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з "визначенням часток по 1/2 частці кожному, та стягнути з ОСОБА_2 ,ІПН НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_5 , грошову компенсацію за вартість її частки автомобіля в сумі 110 690 (сто десять тисяч шістсот дев`яносто) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 на користь ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_5 судовий збір в розмірі 3736 (три тисячі сімсот тридцять шість) гривень 41 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: Н. О. Сарат