Справа № 930/2268/20
Провадження №2/930/132/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"ЗАОЧНЕ"

15.06.2021 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - Науменка С.М.,

за участю секретаря - Андрущак Л.П.

учасників справи представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів цивільну справу № 930/2268/20 за позовом ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Орган опіки та піклування Подільської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Орган опіки та піклування Подільської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором дарування від 18.12.2002 року та Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18.12.2002 року.

У вказаному вище будинку за його згодою 18.05.2016 року були зареєстровані відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які в належному йому будинку ніколи не проживали та не являються членами його сім`ї.

На даний час в нього виникла необхідність продати належний йому будинок, але відповідачі в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажають, оскільки проживають за межами області і повертатися для проживання в с. Сажки Немирівського району не бажають, що перешкоджає йому розпорядитися своїм майном на власний розсуд.

Згідно до положень ст.ст. 319 ч.1, 321 ч.1 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно з положеннями ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Так, відповідно до ст. 107 ЖК України, наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Так як відповідачі з моменту їх реєстрації в спірному житловому будинку не проживали, тобто не проживають у ньому більше 3 років, тому відповідно до ст. 107 ЖК України, вони втратили право користування даним жилим приміщенням.

У зв`язку із цим, позивач просить суд визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 , в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, проте до судового засідання повторно не з`явилися, від них не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідачів, згідно ст. 280 ЦПК України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Подільської сільської ради Немирівського району, в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 18.12.2002 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.12.2002 року ОСОБА_2 , належить на праві приватної власності будинок АДРЕСА_1 , відповідно до довідки № 312 від 10.09.2020 року про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до акту обстеження по факту проживання/не проживання особи від 17.08.2020 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не проживають в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 більше трьох років і по день складення акту.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадянин, який має у приватній власності будинок (квартиру). Має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд та має право звернутися в суд про виселення.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно із ст. 71 ЖК УРСР, суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України,член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла і законом.

Таким чином, оскільки відповідачі більше одного року без поважних причин не проживають у будинку, який належить позивачу на праві власності, їх реєстрація заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися належним житлом, між сторонами не існують договірні відносини з приводу користування житлом,позовна вимога щодо визнання відповідачів таким, що втратили право на користування жилим приміщення, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 150 ЖК України, ст. ст.258-259, 263-265, 273, 280, 405 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Немирівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: С.М. Науменко