Провадження № 6/202/265/2021
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі головуючої судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Терещук Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» про видачу дубліката виконавчого листа (заінтересована особа боржник ОСОБА_1 ), -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» звернулося до суду з заявою, в якій просить видати дублікат виконавчого листа на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року по справі № 202/23951/13-ц, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 207 від 12.12.2006 року в розмірі 60843,51 грн., посилаючись на те, що оригінал вказаного виконавчого листа був направлений на виконання до Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Згідно з листом начальника Індустріального ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 16.09.2021 року 22.05.2017 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначену постанову та оригінал виконавчого документа банк не отримував. Отже, оригінал виконавчого листа втрачений.

При цьому вважає, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив, оскільки ані постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, ані оригінал виконавчого документа банк не отримував.

У судове засідання представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та боржник ОСОБА_1 не з`явилися, повідомлялися про час і місце судового розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява банку задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Судом установлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року по справі № 202/23951/13-ц було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором № 207 від 12.12.2006 року у розмірі 60843,51 грн.

На виконання зазначеного рішення 14.02.2014 року стягувачу були видані два виконавчі листи, зокрема щодо боржника ОСОБА_1 , який пред`явлено до примусового виконання.

Постановою державного виконавця від 22.05.2017 року виконавчий лист № 202/23951/13-ц від 14.02.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з листом Індустріального ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 16.09.2021 року № 28884 копію постанови державного виконавця та виконавчий документ було направлено на адресу банку та повторно виконавчий лист на виконання не надходив.

Частиною 1 статті 446 ЦПК України року передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 частини 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України встановлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При цьому в постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року по справі № 2-1053/10 (провадження № 61-18169св18) було зроблено висновок, що «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано, чи не втратило судове рішення законної сили, чи не пропущений строк на пред`явлення до виконання.

В пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про вдачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Як вбачається з матеріалів заяви про видачу дубліката виконавчого листа, стягувач заперечує отримання ним виконавчого документа разом із постановою державного виконавця.

Таким чином, місцезнаходження виконавчого листа на сьогодні не встановлено та є достатні підстави вважати його втраченим.

Поряд із цим суд звертає увагу на те, що статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року був встановлений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання протягом одного року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, згідно з частиною 1 статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Суд ураховує, що згідно з матеріалами заяви постанова про повернення виконавчого документа стягувачу була винесена державним виконавцем 22.05.2017 року.

Отже, стягувач мав право повторно пред`явити виконавчий документ на виконання у строк до 22.05.2020 року.

Між, із заявою про видачу дубліката виконавчого листа звернувся до суду лише в жовтні 2021 року, тобто після спливу строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Частиною 6 статті 12 цього Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Аналогічне положення міститься й у частині 1 статті 433 ЦПК України, відповідно до якої в разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлений.

Звернувшись до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, банк питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не ставить. Матеріали справи не містять даних щодо поновлення банку на час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Доводи стягувача у заяві про видачу дубліката виконавчого листа, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не є пропущеним, так як банк не отримував постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа та сам виконавчий документ, не спростовують пропуск визначеного законом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки такий строк на час звернення до суду сплив і не був поновлений. У той же час вищезазначені обставини можуть бути підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання як пропущеного з поважних причин.

Отже, враховуючи, що на час звернення банку до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і не був поновлений, у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 259-260 ЦПК України, п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» про видачу дубліката виконавчого листа № 202/23951/13-ц від 14.02.2014 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Ю. Марченко