Провадження № 2/638/1978/21
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.

за участю секретаря Олейник О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийнятті спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийнятті спадщини, а саме просить суд визначити їй додатковий строк в три місяці для подання заяви до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа № 628/2018), який відраховувати з дня набрання рішенням законної сили. Вимоги позову обґрунтовано тим, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 померла громадянка ОСОБА_2 , про що 19.05.2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області складено відповідний Актовий запис про смерть за № 7799, після її смерті відкрилася спадщина. Померла ОСОБА_2 була двоюрідною сестрою позивача. За життя спадкодавець заповіту не залишила, тому спадкування здійснюється за законом. Позивач зазначає, що з об`єктивних та незалежних від неї причин не змогла у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки в неї були відсутні документи, що свідчать про відкриття спадщини, а про смерть своєї двоюрідної сестри вона дізналася лише у вересні 2020 року від слідчого. Тому, позивач була змушена спершу звернутися до правоохоронних органів з заявою про надання відповідних документів про смерть своєї двоюрідної сестри. Отримавши документи, які підтверджували факт смерті спадкодавця та відкриття після її смерті спадкової справи, позивач через свого представника звернулася до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори (колишня Десята Харківська державна нотаріальна контора), у матеріалах якої знаходиться спадкова справа, для отримання свідоцтва про право на спадщину. Позивач також вказала, що оскільки у спадкодавця не було близьких родичів, ніхто своєчасно не повідомив її про смерть її двоюрідної сестри, а самостійно провідувати сестру позивач не мала змоги з 2017 року, оскільки є особою похилого віку (на час відкриття спадщини їй виповнилося 72 роки) і за станом здоров`я вона не могла залишати своє місце проживання. Відстань між населеним пунктом в якому проживає позивач та місцем відкриття спадщини є значною та складає 640 км, яку позивачу, внаслідок стану її здоров`я, було тяжко подолати самостійно. Вказане і стало причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Просила суд позов задовольнити.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.12.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відсутні обставини, які підтверджували б поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, також позивачем не надано доказів, які б дозволили прослідкувати усю лінію родинних відносин між позивачем та спадкодавцем. На підставі викладеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Караченцев Ю.Л. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за відсутності позивача та її представника, вимоги позову підтримує у повному обсязі і просить позов задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Харківської міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані позивачем та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Як встановлено з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується Актовим записом про смерть № 7799 від 19.05.2018 року, складений Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області.

Після смерті ОСОБА_2 . Десятою Харківською міською нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу № 628/2018, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру за № 57151404 від 08.08.2019 року.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 56517213 від 13.06.2019 року заповіту спадкодавець ОСОБА_2 не залишила.

Постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори від 08.10.2020 року № 1924/02-31 ОСОБА_1 відмовлено в оформленні спадкового права та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, передбаченого частиною 1 статті 1272 Цивільного кодексу України, а також у зв`язку з тим, що на день відкриття спадщини заявник не проживав постійно та не був зареєстрований за місцем проживання спадкодавця. В шестимісячний строк, встановлений законом для прийняття спадщини, заяв про прийняття спадщини від ОСОБА_1 не надходило.

Згідно з частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами статтею 16 Цивільного кодексу України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1, 3 статті 1268 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 Цивільного кодексу України).

За змістом частини 1 та 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічні роз`яснення викладені в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Отже, правила частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 26.09.2012 року № 6-85цс12, від 04.11.2015 року № 6-1486цс15, від 14.09.2016 року № 6-1215цс16. Підстав для відступлення від цієї правової позиції Верховним Судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі, закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2020 року по справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18.

Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ суду слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Наведене свідчить про те, що територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування є відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця спадкоємців.

Вказаний висновок викладений зокрема у постанові Верховного Суду від 23.03.2020 року по справі № 394/8/19 (провадження № 61-1404св20).

Крім того, як роз`яснено в абз. 4 п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року, у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

Як свідчить тлумачення частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки КП «КРМЦПМСД» КРР «Глинська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» від 16.10.2020 року № 1178, ОСОБА_1 за станом здоров`я з 15.05.2017 року лікувалася в Обласній лікарні ім. Пирогова в м. Вінниці, Камишевській центральній районній лікарні та в сімейній лікарні Глинської АЗПСМ. На підставі виписки з амбулаторної картки ОСОБА_1 перебуває на обліку в КП «КРМЦПМСД» КРР «Глинська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» з діагнозом: ІХС стенокардія, атеросклеротичний кардіосклероз, склероз аорти, коронаросклероз, миготлива аритмія СН ІІА ст., артеріальна гіпотензія 2 ст., стадія 2 ризик високий. Пацієнтка за станом здоров`я не має можливості залишати місце проживання.

Як наголошує позивач, фактично на теперішній час вона не має можливості залишати місце проживання та перебуває під наглядом лікарів.

Крім того, згідно паспорту ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 , виданого Калинівським РВ УМВС України у Вінницькій області 18.07.2000 року, копія якого наявна в матеріалах справи, позивач є особою похилого віку, на час відкриття спадщини їй виповнилося 72 роки, її постійним місцем проживання є село Глинськ, Калинівського району, Вінницької області.

Відстань між населеним пунктом в якому проживає позивач та місцем відкриття спадщини (м. Харків) є значною, яку позивачу внаслідок стану її здоров`я та віку було тяжко подолати.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому, конкретні обставини справи, а саме те, що позивач не мала документу, що свідчить про відкриття спадщини, не мала інформації про відкриту спадкову справу, похилий вік та стан її здоров`я, велика відстань між постійним місцем проживання позивача та місцем знаходження спадкового майна, узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України по справі № 6-85цс12 від 26.09.2012 року, у справі № 6-1486цс15 від 04.11.2015 року у постанові Верховного Суду від 13.03.2020 року у справі № 314/2550/17 та визнаються як поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Згідно з пп. 1.2, 1.3, 1.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Отже, подання нотаріусу при спадкуванні документів для підтвердження факту смерті спадкодавця є обов`язковою умовою, що визначає наявність у спадкоємця права на спадкування.

Відсутність у спадкоємця свідоцтва про смерть спадкодавця, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану є перешкодою для подання ним заяви про прийняття спадщини. Що узгоджується з висновком, що викладений у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 759/8623/18.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини суд враховує принцип «пропорційності», який тісно пов`язаний із принципом верховенства права. Принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а також враховуючи ту обставину, що іншим спадкоємцям не видано свідоцтва про право на спадщину, отже наявні підстави для встановлення позивачу додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Щодо посилань представника відповідача на те, що в позові слід відмовити у зв`язку з тим, що позивачем не надано всіх документів на підтвердження її родинних зв`язків з спадкодавцем, суд зазначає наступне.

Згідно підпункту 4.1. пункту 4 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва.

При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (підпункт 4.14. пункту 4 глави 10 Порядку).

Отже, законодавством визначено, що подання заяви про прийняття спадщини свідчить про бажання особи прийняти спадщину. Подання ж нотаріусу документів на підтвердження родинних відносин спадкоємця із спадкодавцем передує саме оформленню спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (у пункті 24) з метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування роз`яснив, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

Отже, вирішуючи справу про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує лише обставини щодо поважності причини пропуску строку для подання особою заяви про прийняття спадщини.

Наявність же у особи права для закликання її до спадкування перевіряються нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину, шляхом отримання від спадкоємця відповідних документів.

Наведене спростовує твердження представника відповідача про необхідність доведення позивачем її родинних зв`язків із спадкодавцем як на обставину, недоведення якої є підставою для відмови у позові.

Що стосується визначення строку для подання заяви, то суд вважає, що додатковий строк терміном три місяці буде достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У частинах 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11-13, 3, 141, 223, 265, 280-281 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1258, 1261, 1268, 1269, 1272 Цивільного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийнятті спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ) додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Повний текст рішення складено 21.05.2021 року.

Головуючий суддя О.В. Шишкін