Номер провадження: 22-ц/813/8348/21
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

04.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Драгомерецького М.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Осінцева Валентина Михайлівна, ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації,за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2021 року про залишення без задоволення заяви про забезпечення позову,

встановив:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа № 522/21486/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Осінцева В.М., Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Буракова О.І. про визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2018 року були застосовані заходи забезпечення позову та накладений арешт на нерухоме майно апартаменти АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Крім того, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2019 року, також були застосовані заходи забезпечення позову та накладений арешт на нерухоме майно апартаменти АДРЕСА_1 .

21 березня 2019 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив скасувати заходи забезпечення позову посилаючись на те, що власником спірного майна є ОСОБА_5 , яка не є стороною по справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2019 року клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2018 року, у вигляді арешту, накладеного на нерухоме майно апартаменти АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 та ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2019 року у вигляді арешту накладеного на нерухоме майно апартаменти АДРЕСА_1 . Вказані судові рішення залишені без змін на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 09.12.2020 року.

19.04.2021 року представник ОСОБА_1 , адвокат Танасогло О.М. подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна апартаментів АДРЕСА_1 та накласти арешт.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2021 року заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Осінцева В.М., ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації, залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

До початку розгляду справи, 03 червня 2021 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява, яку суддя Артеменко І.А. отримав 04 червня 2021 року, про відвід судді Драгомерецького М.М.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що позовні вимоги даної справи обґрунтовані тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2012 року, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 2056921,63 грн.

В цій же справі ухвалою від 06 червня 2012 року Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 1527/8655/12, забезпечено позов шляхом накладення арешту на Ѕ частку нежилого приміщення № 261 площею 97,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, рішенням апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2012 року (провадження №22-ц/1590/11043/12, головуючий суддя - Парапан В.Ф., судді Панасенков В.О., Драгомерецький М.М.) рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2012 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено. Цим же рішенням скасовані заходи забезпечення позову, та знято накладений арешт із спірного майна.

Вказане рішення скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2013 року.

На думку заявника через незаконне рішення, ухвалене за участю судді Драгомерецького М.М., спірна нерухомість неодноразово відчужена, що спричинило судові процеси на тривалий проміжок часу, за таких обставин у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви у об`єктивності судді Драгомерецького М.М., що є підставою для відводу в порядку ст. 36 ЦПК України.

Заслухавши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що заяву про відвід судді Драгомерецького М.М. є необгрунтованою, з наступних підстав.

Так, частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і являється частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В процесуальному судочинстві діє презумпція безсторонності суду, яка може бути спростована.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Проте право на відвід не являється абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відвід має бути обґрунтований посиланням на факти, які вказують на залежність, упередженість або необ`єктивність судді щодо сторін чи будь-кого з них.

Лише за таких обставин відвід буде правомірним і убезпечить сторони від залежного, упередженого або необ`єктивного суду.

Статтею 36 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Згідно ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, відвід судді Драгомерецькому М.М. заявлено на підставі ст. 36 ЦПК України.

Разом з тим, вищенаведені заявником обставини, виходячи зі змісту ст. 36, 37 ЦПК України, не являються підставою для відводу судді.

При цьому ч. 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Оскільки наведені заявником обставини стосуються його незгоди із процесуальними рішеннями суддів, тому не можуть бути підставами для відводу судді у розумінні п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України і не вказують на упередженість або необ`єктивність судді у розгляді даної справи.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки заявником не надано доказів щодо упередженості судді Драгомерецького М.М., тому підстави для відводу судді, передбачені п.3 та 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, відсутні.

Згідно із ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частиною 3 ст. 40 ЦПК України встановлено, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу (із змінами, внесеними Закон № 460-IX від 15.01.2020).

З огляду на викладене, обґрунтованих доказів на підтвердження заявленого відводу про упередженість судді Драгомерецького М.М. при розгляді даної справи, заявником до суду надано не було, а тому колегія суддів вважає заявлений відвід необґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Драгомерецького М.М. - визнати необґрунтованою.

Справу передати до відділу діловодства та обліку звернень громадян для визначення судді щодо вирішення питання про відвід у порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький