Ухвала

Іменем України

31 травня 2021 року

м. Київ

справа №227/2820/19

провадження №61-7265ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати

Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 31 березня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Донецького апеляційного суду від 11 грудня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») з позовом, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 41 841,10 грн та компенсацію за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 9 144,40 грн, а всього 50 985,50 грн.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області

від 18 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 37 996,89 грн. Зобов`язано відповідача утримати з суми заборгованості по заробітній платі, що підлягає стягненню, податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові платежі. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 2 951,85 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Донецького апеляційного суду від 11 грудня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» задоволено частково. Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області

від 18 вересня 2019 року в частині задоволених вимог скасовано, прийнято в цій частині постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Рішення в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати за першу половину березня 2017 року у сумі 312,41 грн залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2020 року відмовлено

ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження на постанову Донецького апеляційного суду від 11 грудня 2019 року на підставі пункту 1 частини першої статті 394 ЦПК України.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Донецького апеляційного суду від 11 грудня 2019 року.

Заява обґрунтована тим, що під час здійснення представництва інтересів колишніх працівників АТ «Українська залізниця» у цивільних справах (за аналогічними вимогами), представником позивача з`ясовано, що наказом регіональної філії «Донецька залізниця» від 26 червня 2017 року № 889-Н введено у дію Порядок остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» відповідно до якого відповідачем у справі вживалися заходи щодо повного відновлення документів, які б надавали можливість здійснити остаточний розрахунок з працівниками структурних підрозділів та створена робоча комісія з цього питання. Тобто на час розгляду справи відповідач мав копії документів, які стосуються проведення остаточного розрахунку з позивачем.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 31 березня 2021 року у задов ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Донецького апеляційного суду від 11 грудня

2019 року відмовлено. Постанову Донецького апеляційного суду

від 11 грудня 2019 року залишено в силі.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що обставини, які

ОСОБА_1 вважає нововиявленими, були відомі їй на час розгляду даної справи, тому вони не є нововиявленими в розумінні закону.

28 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулась із касаційною скаргою на ухвалу Донецького апеляційного суду від 31 березня 2021 року, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що станом на час розгляду справи відповідач мав у створеній ним робочій комісії засвідчені керівництвом виробничих підрозділів копії документів, які стосуються проведення остаточного розрахунку з позивачем, приховавши ці обставини від судів першої та апеляційної інстанцій. Здійснити підготовку вказаних документів (у тому числі засвідчити керівництвом виробничого підрозділу) позивач не могла, оскільки копіювання документів можливе лише з оригіналів первинних документів, які зберігаються у роботодавця.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Процедура скасування остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, заява № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Встановивши, що позивач була обізнана про наявність наказу від 26 червня 2017 року № 899-Н «Про введення в дію Порядку остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень», оскільки особисто надавала зазначений документ відповідачу, суд апеляційної інстанції правильно застосував положення статті 423 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки обставини, які заявник вважав нововиявленими, були відомі останньому на момент розгляду цієї справи, а тому вони не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав вважати про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення не вбачається порушення судом норм матеріального та процесуального права. Правильність застосування норм ЦК України є очевидною.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду

від 31 березня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Донецького апеляційного суду від 11 грудня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко