У Х В А Л А

Справа № 932/8799/20

Провадження № 2/932/2053/21

07 червня 2021 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Куцевол В.В., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку житлового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом, про визнання права власності на частку банківського вкладу в порядку спадкування за законом та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

30.07.202 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку житлового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом, про визнання права власності на частку банківського вкладу в порядку спадкування за законом та стягнення коштів, яка протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2020 року передана у провадження судді Яковлева Д.О.

Провадження у справі суддею Яковлевим Д.О. не відкривалось.

Внаслідок відсторонення судді ОСОБА_3 від здійснення правосуддя на підставі рішення Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя за № 3351/3дп/15-20 від 02.12.2020 року, справу протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2021 року передано у моє провадження.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із вимогами ч.ч. 1, 5 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Підставою, що звільняє позивача від виконання цього обов`язку, є об`єктивна неможливість самостійно отримати та подати докази на обґрунтування викладених у позові обставин, про що в такому випадку ним має бути зазначено у позові, згідно із вимогами п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Згідно із вимогами ч.ч. 4, 8 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Цивільна справа передана у моє провадження без копії позовної заяви з додатками для відповідача, хоча про долучення такої копії позивач зазначила у своїй позовній заяві. Матеріали справи не містять доказів надіслання відповідачу копії позову з додатками.

Оскільки провадження у справі не відкривалось, а відповідач має право на отримання позову та додатків для нього, позивачу слід надати до суду примірник позовної заяви з додатками для відповідача.

Також, позивачем не зазначено про труднощі у поданні доказів та не заявлено відповідного клопотання про витребування доказів від нотаріуса, хоча до позовної заяви не долучено тих документів, на які вона посилається в обґрунтування позовних вимог, зокрема, копій свідоцтв про право на спадщину.

Крім цього, позивач зазначає, що відповідач успадкував житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 , приховавши від нотаріуса наявність іншого спадкоємця, через що, оскільки на час відкриття спадщина, вона була неповнолітня і мала право на обов`язкову частку у спадщині, прохає визнати за нею, зокрема, право власності на Ѕ частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Позивач не надала витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1 , а також не визначила у змісті позовних вимог кадастрового номеру земельної ділянки, право власності на яку прохає визнати у судовому порядку.

Відповідно до п. 19, п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», у разі порушення права спадкоємців на обов`язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про

право на спадщину лише в тій частині, яка складаєобов`язкову

частку. Відповідно до статті 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Згідно із вимогами п. 5 ч. 1 ст. 24 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

За відповідачем зареєстровано право власності на спірний будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.08.2009 року, про що свідчить наданий позивачем витяг.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Невідповідність вимог позивача чинному законодавству у сфері державної реєстрації прав унеможливить виконання рішення суду при задоволенні позовних вимог.

У зв`язку із цим, приходжу до висновку про неможливість відкриття провадження у справі та залишення позовної заяви без руху для подання до суду позовної заяви у новій редакції у кількості учасників справи, копій свідоцтв про право власності на спадкове майно, а також довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно на спірну земельну ділянку, які також мають бути надані до суду засвідченими належним чином, у порядку ст. 95 ЦПК України, у кількості учасників справи.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 83, 95, 175, 177, 185, 258, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку житлового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом, про визнання права власності на частку банківського вкладу в порядку спадкування за законом та стягнення коштів залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправлення зазначених недоліків, шляхом надання до суду позовної заяви у новій редакції, копій свідоцтв про право власності на спадкове майно, довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно на спірну земельну ділянку у кількості учасників справи.

Надати позивачу десятиденний строк для усунення зазначених недоліків, який обчислюється з моменту отримання ним копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куцевол