ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року м. Чернівці

справа № 723/3695/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Вовкун Н.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач Михальчанська сільська рада Сторожинецького району Чернівецької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 4 листопада 2020 року, головуючий у першій інстанції Бужора В.Т.

постановила:

ОСОБА_1 у серпні 2020 року звернувся до суду з позовом до Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області про визнання рішення органу місцевого самоврядування протиправним та скасування, зобов`язання вчинити дії.

Справа №723/3695/20 Головуючий у 1 інстанції Бужора В.Т.

Провадження №22-ц/822/117/21 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Зазначав, що рішенням 32 сесії 5 скликання Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 18 травня 2009 року №90-32/09 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 площею 0,2 га в с.Михальча Сторожинецького району Чернівецької області.

Надано державний акт на право власності на земельну ділянку в с.Михальча Сторожинецького району Чернівецької області площею 0,2 га цільовим призначенням 1.8 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, виданий відділом Держкомзему у Сторожинецькому районі Чернівецької області 15 вересня 2009 року серія ЯД №121530.

Рішенням Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 11 вересня 2013 року №86 повідомлення ОСОБА_1 від 10 вересня 2013 року №225 про початок виконання будівельних робіт щодо будівництва індивідуального житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 прийнято до відома.

Присвоєно нову окрему поштову адресу об`єкту нерухомого майна розпочатому будівництвом житловому будинку, забудовником якого є ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Також вказував, що рішенням Михальчанської сільської ради Сторожинецьцого району Чернівецької області від 13 грудня 2019 року №103-30/2019 надала дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 0,02 га для індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 набуто право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

Посилався на чинення ОСОБА_3 перешкод у користуванні частиною дороги по АДРЕСА_1 , порушення права користування землею загального користування та приватною власністю.

Просив визнати рішення Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 13 грудня 2019 року №103-30/2019 «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_3 » протиправним та скасувати.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 вулицею Грушевського с.Михальча Сторожинецького району Чернівецької області шляхом зобов`язання Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області поновити цільове призначення АДРЕСА_1 як землі загального користування.

Рішенням Строжинецького районного суду Чернівецької області від 4 листопада 2020 року у позові відмовлено.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 4 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Посилається на недоведеність витягом з генплану та публічної карти знаходження спірної земельної ділянки на землях сільської ради сільськогосподарського призначення (пасовище) біля дороги по АДРЕСА_1 , а навпаки, встановлення розташування земельної ділянки на землях загального користуванні дорозі.

Зазначає про ненадання судом першої інстанції оцінки акту обстеження з виїздом на місце від 23 липня 2020 року та розгляду звернення ОСОБА_1 . Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області від 14 серпня 2020 року №266/6-20.

Вважає, що справа повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства, у правовідносинах з прийняття рішення Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 13 грудня 2019 року №103-30/2019 «Про надання дозволу на робробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_3 » Михальчанська сільська рада Сторожинецького району Чернівецької області діє як суб`єкт владних повноважень, реалізує контрольні функції у сфері управління діяльністю.

У відзиві ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Відмовляючи у позові ОСОБА_1 до Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 про визнання рішення органу місцевого самоврядування протиправним та скасування, зобов`язання вчинити дії, суд першої інстанції керувався положеннями п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч.7 ст.118 ЗК України та дійшов висновку про відсутність підстав для визнання рішення Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 13 грудня 2019 року №103-30/2019 «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_3 » протиправним та скасування, усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_4 вулицею Грушевського с.Михальча Сторожинецького району Чернівецької області шляхом зобов`язання Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області поновити цільове призначення АДРЕСА_1 як землі загального користування.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на недоведеність порушення права ОСОБА_1 рішенням Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 13 грудня 2019 року №103-30/2019 «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_3 ».

Водночас судом першої інстанції встановлено прийняття Михальчанською сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області рішення від 13 грудня 2019 року №103-30/2019 з додержанням вимог п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.118 ЗК України, відсутність правових підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва, передачу ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,01 га біля АДРЕСА_1 .

Разом з тим суд першої інстанції зазначив про відсутність перешкод ОСОБА_1 у заїзді, оскільки АДРЕСА_1 має два заїзди.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням 32 сесії 5 скликання Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 18 травня 2009 року №90-32/09 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 площею 0,2 га в с.Михальча Сторожинецького району Чернівецької області.

ОСОБА_1 надано державний акт на право власності на земельну ділянку в с.Михальча Сторожинецького району Чернівецької області площею 0,2 га цільовим призначенням 1.8 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, виданий відділом Держкомзему у Сторожинецькому районі Чернівецької області 15 вересня 2009 року серія ЯД №121530.

Рішенням Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 11 вересня 2013 року №86 повідомлення ОСОБА_1 від 10 вересня 2013 року №225 про початок виконання будівельних робіт щодо будівництва індивідуального житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 прийнято до відома.

Присвоєно нову окрему поштову адресу об`єкту нерухомого майна розпочатому будівництвом житловому будинку, забудовником якого є ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Також рішенням Михальчанської сільської ради Сторожинецьцого району Чернівецької області від 13 грудня 2019 року №103-30/2019 надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 0,02 га для індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 набуто право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

У рішенні Конституційного суду України №18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається у частині першій статті 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.3 ст.16 ЦК України).

За змістом ч.1 та 2 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами та доповненнями) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

На підставі ч.2 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).

Земельний кодекс України є, зокрема, тим актом цивільного законодавства, який передбачає, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є акти органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

З аналізу наведеного вбачається, що у зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Зокрема, у сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних правовідносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

За змістом статей 43 та 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

При цьому згідно зі п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Відповідно до правил, встановлених п. 3 ч.2 ст.197 ЦПК України, суд заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них.

За змістом абз1, 4 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору.

Предметом позову ОСОБА_1 , тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останній просив ухвалити судове рішення, є визнання рішення Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 13 грудня 2019 року №103-30/2019 «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_3 » протиправним та скасування, усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_1 вулицею Грушевського с.Михальча Сторожинецького району Чернівецької області шляхом зобов`язання Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області поновити цільове призначення АДРЕСА_1 як землі загального користування.

Підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначалися порушення права користування землею загального користування дорогою та приватною власністю внаслідок надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва, чинення ОСОБА_3 перешкод у користуванні частиною дороги по АДРЕСА_1 .

Фактично метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 13 грудня 2019 року №103-30/2019 протиправним та скасування є оспорювання ОСОБА_1 права ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва.

Позовна заява ОСОБА_1 не містить зазначення підстав позову ОСОБА_1 до Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_1 вулицею Грушевського с.Михальча Сторожинецького району Чернівецької області шляхом зобов`язання Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області поновити цільове призначення АДРЕСА_1 як землі загального користування.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 188 ЦПК України похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Отже, позовна вимога ОСОБА_1 про усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_1 вулицею Грушевського с.Михальча Сторожинецького району Чернівецької області шляхом зобов`язання Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області поновити цільове призначення АДРЕСА_1 як землі загального користування є похідною, тобто визнання рішення Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 13 грудня 2019 року №103-30/2019 протиправним та скасування є підставою для усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_1 вулицею Грушевського с.Михальча Сторожинецького району Чернівецької області.

Тому вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 до Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області про усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_1 вулицею Грушевського с.Михальча Сторожинецького району Чернівецької області залежить від вирішення позову про визнання рішення Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 13 грудня 2019 року №103-30/2019 протиправним та скасування.

Ураховуючи наведене має місце спір між ОСОБА_1 та Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, ОСОБА_3 з правовідносин користування земельною ділянкою, щодо якої надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,02 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Натомість, ОСОБА_3 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Правовий статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, визначений ст.53 ЦПК України, такі особи можуть вступити у справу чи бути залучені до участі у справі, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін.

Виходячи із вимог ст.49 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не наділені процесуальними правами позивача чи відповідача.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до пункту 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом,запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За змістом частини першої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

На підставі ч.2 наведеної норми якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Пунктом 4 ч.2 ст.197 ЦПК України визначено, що у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Разом з тим суд першої інстанції не визначився зі складом осіб, які беруть участь у справі, не роз`яснив право залучити до участі у справі співвідповідачем ОСОБА_3 .

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц.

Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (п. п. 11, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На стадії апеляційного провадження суд позбавлений можливості вирішити питання про залучення до участі у справі співвідповідачем ОСОБА_3 .

У такому разі суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання рішення Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 13 грудня 2019 року №103-30/2019 «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_3 » протиправним та скасування, усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_1 вулицею Грушевського с.Михальча Сторожинецького району Чернівецької області шляхом зобов`язання Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області поновити цільове призначення АДРЕСА_1 як землі загального користування на порушення норм процесуального права.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи, що судом першої інстанції ухвалено правильне по суті рішення про відмову у позові ОСОБА_1 про визнання рішення Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 13 грудня 2019 року №103-30/2019 «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_3 » протиправним та скасування, усунення перешкоди у користуванні ОСОБА_1 вулицею Грушевського с.Михальча Сторожинецького району Чернівецької області шляхом зобов`язання Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області поновити цільове призначення АДРЕСА_1 як землі загального користування судове рішення підлягає зміні в мотивувальній частині з підстав порушення норм процесуального права.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_1 , на які є посилання в апеляційній скарзі, про те що справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, далі - КАС України, в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом).

При цьому, відповідно до частини другої статті 4, пункту першого частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Наведені норми права узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Слід зауважити, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Якщо ж порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 (справа №11-479апп18 (№805/4506/16-а)), від 05.12.2018 у справі №815/7008/15 (провадження №11-1149апп18).

ОСОБА_1 оспорюється рішення Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 13 грудня 2019 року №103-30/2019 «Про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_3 ».

В даному випадку ОСОБА_1 не є безпосереднім учасником відносин, які фактично виникли між Михальчанською сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області та ОСОБА_3 з приводу реалізації права на отримання у власність земельної ділянки.

Незгода позивача із рішенням Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області від 13 грудня 2019 року №103-30/2019 головним чином полягає у тому, що надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва, порушує право ОСОБА_1 користування землею загального користування дорогою та своєю власністю через блокування дороги.

Оскільки позивач звертався до суду з позовом з метою захисту свого приватного інтересу, порушеного, на його думку, суб`єктом владних повноважень шляхом прийняття рішення з питання, яке стосується надання дозволу на розроблення проекту землеустрою третій особі, даний спір належить до юрисдикції цивільних судів.

Аналогічного висновку Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019, справа №320/3496/17.

Аналіз фактичних обставин справи дає підстави для висновку, що даний спір стосується захисту права користування земельною ділянкою, тобто цивільного права, а тому такий спір повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Крім того, ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року відмовлено у відкриті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Михальчанської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 4 листопада 2020 року змінити в мотивувальній частині, виклавши в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 8 лютого 2021 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді М.І. Кулянда

О.О. Одинак