РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року

м. Рівне

Справа № 570/215/21

Провадження № 22-ц/4815/660/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 березня 2021 року (ухвалене у складі судді Красовського О.О.) у справі за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між сторонами був укладений кредитний договір. Позичальнику були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідач не виконує покладені на нього зобов`язання, не повертає отримані грошові кошти у визначений договором строк. Через це утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 26 січня 2007 року та судові витрати у справі.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 березня 2021 року позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" 2 770, 52 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 2102 грн. 00 грн. - витрати по сплаті судового збору.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, який міститься у матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, а тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.01.2007 року шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Разом з тим, враховуючи те, що відповідач отримав від позивача грошові кошти, які в добровільному порядку не повернув, місцевий суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у сумі 2 770, 52 грн. підлягають задоволенню.

Покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, АТ КБ "Приватбанк" оскаржило рішення суду в частині відмовлених позовних вимог в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що підписаною власноручно анкетою-заявою, відповідач висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що "Я згоден з тим, що ця заява, разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані мені у письмовому вигляді." Зауважує, що цією ж заявою сторони погодили базову процентну ставку за кредитом у розмірі 3% на місяць, що судом першої інстанції було залишено без уваги, а тому суд не мав підстав для відмови у стягненні з відповідача відсотків по кредиту.

Покликаючись на те, що всі умови кредитування були з відповідачем належним чином узгодженні, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що позивачем фактично оскаржуються рішення суду щодо незадоволених вимог і враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність рішення у частині, яка не оскаржується.

Судом встановлено, що 26 січня 2007 року ОСОБА_1 підписав заяву б/н, у якій зазначено, що він згодний з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

На підставі зазначеної заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок із встановленням кредитного ліміту 2400 грн., який у подальшому було збільшено до 3000 грн..

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 26.01.2007 року станом на 31.10.2020 року становить 15 874,37 грн., яка складається з: 2 770,52 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 10 565,70 грн. - заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом; 2 538, 15 грн. - нарахована пеня.

Разом з цим, покликаючись на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивачем заявлено до стягнення заборгованість у розмірі 13 511,64 грн., яка складається з: 2 770,52 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 10 565,70 грн. - заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом; 175,42 грн. - нарахована пеня.

На підтвердження вимог та узгодження умов договору АТ КБ "Приватбанк" додано до позовної заяви, зокрема, копію заяви відповідача, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, а також довідку про видану кредитну картку, розрахунок заборгованості та виписку по рахунку відповідача.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Між тим, матеріали справи не містять доказів, що відповідач розумів, ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, підписуючи заяву про надання кредитної картки.

Отже, неможливо застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Відтак відсутні й підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування, зокрема, щодо розміру неустойки (пені) за неналежне виконання зобов`язання та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими позивач.

Тому, вірним є використання при вирішенні спору висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, які в т.ч. викладені щодо правильного застосування норм права, порушених у апеляційній скарзі.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що у самій заяві від 26 січня 2007 року сторони обумовили базову відсоткову ставку у розмірі 3% на місяць, на що не звернув уваги місцевий суд.

У той же час, необхідно враховувати, що кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання ОСОБА_1 повинен відповідати строку дії картки - 01/13, що підтверджується відповідною довідкою, яка надана позивачем.

Після спливу визначеного договором строку позики право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, неустойку та штрафні санкції припиняється (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до обґрунтованого переконання про наявність підстав для стягнення з відповідача відсотків у розмірі 4024,50 грн., які нараховані банком у період дії кредитної картки відповідно до відсоткової ставки, яка узгоджена сторонами у заяві від 26 січня 2007 року.

Судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції підлягає розподілу між сторонами пропорційно до задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 04 березня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за кредитним договором № б/н від 26 січня 2007 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" відсотки за кредитним договором № б/н від 26 січня 2007 року у розмірі 4024,50 грн..

У решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 1297 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.