ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2021 року

м. Харків

Справа № 638/20604/15-ц

Провадження № 22-ц/818/121/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

секретаря Каплоух Н.Б.

Учасники справи:

Позивач Публічне акціонерне товариство «Банк національний кредит»,

Відповідачі Голубова Євгенія Олександрівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 квітня 2019 року, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернулось Публічне акціонерне товариство «Банк національний кредит» з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтували тим, що 27.06.2014 між ПАТ «Банк національний кредит» та ОСОБА_1 , укладено Договір банківського вкладу №ПБ1493/2014. У відповідності до умов Депозитного договору Банк прийняв від Відповідача грошову суму в розмірі 25 273 долари США та зобов`язався повернути Відповідачу Депозит та проценти за користування Депозитом на умовах та в порядку, встановлених договором.Відповідно до п.2.2. Депозитного договору депозит розміщується з 27 червня 2014 року по 27 червня 2017 року(включно).У випадку розірвання Депозитного договору з ініціативи Вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 1,0% (один) процент річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку (п.3.7. Депозитного договору).Тобто, вищевказаним положенням Депозитного договору передбачено здійснення Банком перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою у випадку дострокового зняття коштів. 29.04.2019 Відповідач звернувся до Банку із заявою про дострокове розірвання Депозитного договору, в результаті чого, за приписами п.3.7. Депозитного договору, Банк повинен був сплатити проценти за ставкою 1,0% річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку. 29.04.2015 між Банком та Відповідачем було укладено договір про/ внесення змін до Договору банківського вкладу №БР1493/2014-1 від 27.06.2014 (надалі - Додаткова угода/Нікчемний правочин), згідно з умовами якого Банк прийняв на себе зобов`язання сплатити Відповідачу суму нарахованих процентів без застосування перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою. Проведеною перевірку договору про внесення змін від 29.04.2015 до договору банківського вкладу №ПЕ1493/2014-1 від 27.06.2014, укладеного між Відповідачем та Позивачем було виявлено, що вказаний договір є нікчемним з підстав, визначених п.1 ч.3 ст. 38 Закону, у зв`язку із незастосуванням перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою Банк відмовився від власних майнових вимог, що потягло за собою і необґрунтовану виплату Відповідачу грошових коштів у розмірі 1 327 доларів США 32 центи. Вказаний розмір визначається, як різниця між сумою процентів за ставкою при поверненні вкладу в кінці строку депозиту та сумою процентів за ставкою при достроковому розірвані Депозитного договору.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 квітня 2019 року позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути ПАТ «Банк національний кредит» грошові кошти в розмірі 1327 доларів США 32 центи отриманих за договором про внесення змін від 29.04.2015 до договору банківського вкладу №DF1493/2014-1 від 27.06.2014 на накопичувальний рахунок. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ПАТ «Банк національний кредит» Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк національний кредит» звернулися до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга ПАТ «Банк національний кредит» Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк національний кредит» обґрунтована тим, що суд першої інстанції розглянув позов ПАТ «Банк національний кредит» без врахування заяви про збільшення позовних вимог та в частині розподілу судових витрат. Дана заява про збільшення позовних вимог так і не розглянута судом по суті.

Правом на подання відзиву відпоідач не скористалась.

В судове засідання позивач та відповідач не з`явилися.

На зазначену в апеляційній скарзі адресу відповідача ОСОБА_1 була направлена судова повістка, яка повернулася на адресу суду із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК Україниднем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка усудове засідання будь-якогоучасника справиза умови,що йогоналежним чиномповідомлено продату,час імісце цьогозасідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповіднодо ч.1 ст.131 ЦПК України позивач про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) під час провадження справи не повідомляла.

На підставі наведеного, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що договір про внесення змін до договору банківського вкладу укладений з порушенням вимог норми пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є нікчемним, тому з відповідача підлягає стягненню сума, яку банк виплатив згідно із цим договором.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 27.04.2014 року між ПАТ «Банк національний кредит» та ОСОБА_1 , укладено Договір банківського вкладу №ПБ1493/2014 .

У відповідності до умов Депозитного договору Банк прийняв від Відповідача грошову суму в розмірі 25 273 (двадцять п`ять тисяч двісті сімдесят три) долари США (та зобов`язався повернути Відповідачу Депозит та проценти за користування Депозитом на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із п.2.3. Депозитного договору, Банк сплачує Вкладнику процентну ставку за користування Депозитом у розмірі 7,5% (сім цілих п`ять десятих) процентів річних.

Відповідно до п.2.2. Депозитного договору депозит розміщується з 27 червня 2014 року по 27 червня 2017 року(включно).

У випадку розірвання Депозитного договору з ініціативи Вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 1,0% (один) процент річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку (п.3.7. Депозитного договору).

Даним положенням Депозитного договору передбачено здійснення Банком перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою у випадку дострокового зняття коштів

29.04.2015 р. ОСОБА_1 звернулася до Банку із заявою про дострокове розірвання Депозитного договору, в результаті чого, за приписами п.3.7. Депозитного договору, Банк повинен був сплатити проценти за ставкою 1,0% річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку.

29.04.2015 року між Банком та Відповідачем було укладено договір про/ внесення змін до Договору банківського вкладу №БР1493/2014-1 від 27.06.2014 р. , згідно з умовами якого Банк прийняв на себе зобов`язання сплатити Відповідачу суму нарахованих процентів без застосування перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою.

На підставі постанови Правління Національного банку України № 358 від 05.06.2015 року «Про віднесення ПАТ «Банк національний кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 114 від 05.06.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк національний кредит», згідно з яким з 08.06.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк національний кредит».

Постановою Правління Національного Банку України від 28.08.2015 р. №563 розпочата процедура ліквідації ПАТ «Банк національний кредит».

Відповідно до Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 159 від 28.08.2015 р. та на виконання Постанови Правління Національного Банку України від 28.08.2015р. № 563, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 .

З моменту запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи, тобто з початком процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку і його ліквідації, до правовідносин з банком слід застосовувати положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним, всі інші закони України можуть застосовуватись лише в тій частині, що не суперечать положенням цього Закону.

Проведеною перевірку договору про внесення змін від 29.04.2015 року до договору банківського вкладу №ПЕ1493/2014-1 від 27.06.2014 року, укладеного між Відповідачем та Позивачем було виявлено, що вказаний договір є нікчемним з підстав, визначених п.1 ч.3 ст. 38 Закону, у зв`язку із незастосуванням перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою Банк відмовився від власних майнових вимог, що потягло за собою і необґрунтовану виплату Відповідачу грошових коштів у розмірі 1 327 (одна тисяча триста двадцять сім) доларів США 32 центи. Вказаний розмір визначається, як різниця між сумою процентів за ставкою при поверненні вкладу в кінці строку депозиту та сумою процентів за ставкою при достроковому розірвані Депозитного договору.

Відповідачу було направлено повідомлення з пропозицією повернути Банку вище вказані грошові кошти, але незважаючи на це, Відповідач добровільно кошти не повернув та користується ними без достатніх правових підстав до цього часу, чим спричиняє збитки вкладникам та іншим кредиторам Банку.

Відповідно до статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно положень статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Частиною першою статті 1061 ЦК України передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до частини другої, пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 цієї статті.

Правочини неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з тієї підстави, що банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог. Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Внесення змін до договору банківського вкладу, згідно з якими банк відмовляється від застосування зниженої процентної ставки при достроковій виплаті вкладу на вимогу вкладника, є відмовою банку від власних майнових вимог.

Правочин щодо незастосування банком перерахунку нарахованих процентів за зниженою процентною ставкою спричиняє необґрунтовану виплату грошових коштів, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" містить ознаки нікчемного правочину та вимагає застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК України.

Таким чином, оскільки договір про внесення змін до договору банківського вкладу укладений з порушенням вимог норми пункту п.1 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є нікчемним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача підлягає стягненню сума, яку банк виплатив згідно із цим договором.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що суд першої інстанції розглянув позов банку без врахування заяви про збільшення позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до матеріалів справи позивач у травні 2018 року надав заяву про збільшення позовних вимог, тоді як позов було подано до суду 15.12.2015. Суд першої інстанції не розглянув позовні вимоги в частині збільшення суми стягнення.

Оскільки відповідно до ч.6 ст.367ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

В контексті правил ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України,суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст судового рішення

складено 9 червня 2021 року.