Номер провадження: 22-з/813/187/21
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

10.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Заїкіна А.П., розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Сєвєрової Є.С., Вадовської Л.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради Тащі (Янчева) Яни Георгіївни, державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар Олексій Миколайович, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування реєстрації,

встановив:

В провадженні Одеського апеляційного суду знаходиться апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Державного реєстратора управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради Тащі (Янчева) Яни Георгіївни, Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар Олексій Миколайович, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування реєстрації,.

20.05.2021 року ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду із заявою про відвід суддів Сєвєрової Є.С. і Вадовської Л.М..

Заява ОСОБА_1 про відвід суддів обґрунтована тим, що в провадженні судді Сєвєрової Є.С. перебувала справа № 522/9429/15-ц, яка розглянута за відсутності позивачки. Справа призначалась до розгляду на 17.11.2020 року. Прибувши до суду у призначений час, помічник судді Сєвєрової Є.С. повідомила, що у зв`язку із введенням на території України карантину, справа буде розглянута без участі ОСОБА_1 .. У постанові суду від 10.12.2020 року зазначено, що позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась. Апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. Відмова у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.05.2020 року у справі 522/9429/15-ц викликає сумніви щодо об`єктивності та неупередженості суддів Сєвєрової Є.С. та Вадовської Л.М. під час розгляду справи № 522/21055/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.01.2021 року (а. с. 54 - 61).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.06.2021 року заявлений ОСОБА_1 відвід був визнаний необґрунтованим. Справа передана до канцелярії апеляційного суду з метою визначення судді для вирішення питання про відвід (а. с. 125 - 126).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2021 року, здійсненого у встановленому частиною 1 статті 33 ЦПК України порядку, визначено суддю Заїкіна А.П. для вирішення питання про відвід суддів Сєвєрової Є.С. та Вадовської Л.М..

Матеріали цивільної справи були отримані суддею Заїкіним А.П. - 08.06.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши мотиви заявленого відводу, вважаю, що заявлений відвід не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За ч. 7 вказаної статті питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Згідно з ч. 8 цієї статті суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно діючого процесуального законодавства, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи (ст. 40 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім», в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості, зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо.

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року N 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому, суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це, навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Суд далі нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів (п. 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02).

Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції (995 004) повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 28 рішення ЄСПЛ від 15.07.2010 року по справі «Газета «Україна-центр» проти України (заява №16695/04).

З огляду на викладене, об`єктивний критерій вимагає щоб особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, тобто відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів та доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Заявляючи відвід, заявник повинен навести об`єктивні причини дійсних обставин, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову в іншій справі №522/9429/15-ц є -визнання незаконним та скасування рішення, усунення перешкод щодо підсобного приміщення №23, яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 .

Предметом даного позову (справа № 522/21055/19) є - визнання протиправною та скасування реєстрації щодо квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

З урахуванням того, що при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2020 року у справі № 522/9429/15-ц, колегія суддів висловила свою позицію тільки стосовно обставин справи, які існували на час постановлення вказаного рішення, тому не вбачається, що судді висловили правову позицію щодо обставин даної справи, які тільки будуть предметом апеляційного перегляду в майбутньому. Тому, підстави для відводу за вищевказаних обставин відсутні.

Необхідно звернути увагу на те, що заявник ОСОБА_1 заявила відвід суддям Сєвєрової Є.С., Вадовській Л.М. з підстав незгоди із рішенням суддів.

У розумінні ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішенням в іншій справі не може бути підставою для відводу.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про відвід суддів не містить визначених законом підстав для відводу суддів. Жодними доказами не підтверджуються існування обставин, які викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності суддів. Тому, вказані у заяві доводи не є підставами для задоволення відводу.

Інших підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Сєвєрової Є.С., Вадовської Л.М. за матеріалами справи не виявлено.

Таким чином, оскільки заявник не надав доказів на підтвердження доводів заяви, які б свідчили про наявність об`єктивних, дійсних обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів, посилання заявника не знайшли свого підтвердження за матеріалами справи, зводяться до припущень та є безпідставними, вважаю необхідним відмовити в задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Сєвєрової Є.С., Вадовської Л.М..

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 381 ЦПК України Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Сєвєрової Є.С., Вадовської Л.М. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А. П. Заїкін