ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2021 року м. Кропивницький

справа № 401/2138/20

провадження № 22-ц/4809/718/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л.

за участі секретаря Тимошенко Т.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Спільне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Спільного підприємства ТОВ «Світловодськпобут» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2021 року у складі судді Гармаш Т.І. і

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Спільного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (далі СП ТОВ «Світловодськпобут») та просив:

-розірвати договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 09.10.2007 укладений між ним та СП ТОВ «Світловодськпобут»;

-зобов`язати СП ТОВ «Світловодськпобут» припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 з моменту відключення вказаної квартири від системи централізованого опалення, тобто з 16.08.2017.

Позовна заява мотивована тим, що 16 серпня 2017 позивач відключив свою квартиру від внутрішньо - будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання на підставі рішення виконкому Світловодської міської ради від 30 березня 2015 року про надання йому на це дозволу при наявності технічної можливості встановлення індивідуального опалення.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою припинити нараховувати плату за послуги централізованого опалення з підстав того, що він не отримує їх послуги, проте відповідач продовжує здійснювати таке нарахування.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено.

Розірвано Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, укладений 09 жовтня 2007 року між Спільним підприємством - Товариством з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» та ОСОБА_1 .

Зобов`язано Спільне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 з моменту відключення вказаної квартири від централізованого опалення, тобто з 16 серпня 2017 року.

Стягнуто з Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на користь держави судовий збір в сумі 840 грн 80 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач у зазначений спосіб реалізував своє право на вибір джерела теплопостачання до свого помешкання, при цьому дану реалізацію не можна визнати свавільною, оскільки він отримав на це дозвіл спеціально створеного органу Міжвідомчої комісії.

Затвердивши 16.08.2017 згідно п. 2.6 Порядку відключення від мереж ЦО і ГВП акт про відключення від мереж ЦО і ГВП від 18.07.2017, Міжвідомча комісія створила умови для настання наслідків, визначених п. 2.7 Порядку відключення від мереж ЦО і ГВП, а саме для перегляду сторонами умов Договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

В апеляційній скарзі СП ТОВ «Світловодськпобут» просить скасувати рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2021 року та стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.2.1 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 №169 «Про затвердження змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 №4» рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримано всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Відключення від мереж централізованого теплопостачання окремих квартир (після 09.12.2007), а також відключення будинків без урахування оптимізованої схеми теплопостачання є порушення вимог чинного законодавства.

Обґрунтованими є доводи відповідача щодо недотримання позивачем встановленого законом порядку відключення квартири від системи централізованого опалення і гарячого водопостачання, оскільки таке відключення може мати місце лише у разі відключення будинку АДРЕСА_2 у цілому.

У матеріалах справи відсутні докази, а саме Протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 про прийняте рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення.

09.10.2007 між сторонами було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до ЗУ «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будівель, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком від 22.11.2005 № 4 процедури.

Такий правовий висновок викладено у постанові ВСУ від 11.11.2015 у справі № 6-1192цс15 у постанові Касаційного цивільного суду у складі ВС від 17.04.2019 у справі №683/2223/17. Колегія суддів не вбачає підстав відступити від цих правових висновків.

Суд першої інстанції при постановленні рішення у справі як на підставу задоволення позовних вимог зазначив, що «В той же час, міжвідомча комісія виконавчого комітету Світловодської міської ради, як спеціально створений орган, уповноважений вирішувати питання щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП прийняла заяву позивача до розгляду та використовуючи власні повноваження, вирішила її по суті, надавши останньому дозвіл на відключення його квартири від мереж ЦО і ГВП, а в подальшому по закінченню відповідних робіт, затвердила Акт про відключення квартири від мереж ЦО і ГВП згідно п.2.6 вищезазначеного Порядку та створила умови для настання наслідків, визначених п.2.7 Порядку відключення від мереж ЦО і ГВП, а саме для перегляду сторонами умов Договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Але позивач з таким висновком суду не може погодитись, та вважає, що Акт відключення квартири від 18.07.2017 не є належним доказом.

Акт відключення квартири від мереж ЦО і ГВП від 18.07.2017 не відповідає діючим нормативно-правовим актам України, оскільки: по перше його не погоджено з представником СП ТОВ «Світловодськпобут», якого визначено виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодськ рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради за № 742, яке діяло до 16.08.2019, по друге: в Акті зазначено про відключення окремої квартири в багатоквартирному будинку.

Даний акт не має юридичної сили, оскільки він не є Актом про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП, визначеним п.2.6 «Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж ЦО і ГВП при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», що підлягає затвердженню міжвідомчою комісією для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП.

Пунктом 2.6 Порядку визначено форму Акта про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП, який складається представником власника будинку або уповноваженою ним особою, представником монтажної організації, представником виконавця послуг з ЦО і ГВП і саме цей документ після його належного оформлення може бути затверджений рішенням міжвідомчої комісії, що спричинить юридичним наслідком підставу для перегляду умов договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Вказаний Акт не входить до переліку документів, що підлягають дослідженню міжвідомчою комісією під час вирішення питання про можливість відключення будинку від мереж ЦО і ГВП та може впливати на її рішення по суті питання щодо реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг з ЦО і ГВП.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Ризик будь якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються.

Отже, відповідач, як суб`єкт господарювання, мав обґрунтовані сподівання, що міжвідомча комісія Виконавчого комітету Світловодлської міської ради буде діяти в межах та у спосіб, встановлений законом.

Як наслідок, міжвідомча комісія виконавчого комітету Світловодської міської ради та виконавчий комітет Світловодської міської ради не будуть приймати рішень про надання дозволів громадянам на відключення окремих квартир від мереж централізованого опалення, (а не окремих багатоквартирних будинків), оскільки це є порушенням чинного законодавства.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу СП ТОВ «Світловодськпобут» без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2021 року без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник СП ТОВ «Світловодськпобут» Мацко Н.М. підтримала доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його представник адвокат Летюка І.І. заперечували проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Міжвідомчої комісії виконавчого комітету Світловодської міської ради з заявою про надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення належної йому квартири, реалізувавши власне право, надане йому ст. 1 Закону України «Про звернення громадян».

Таке право, до речі, не обмежує і Порядок відключення від мереж ЦО і ГВП, оскільки воно витікає з п. 2.2.3 цього Порядку та визначає особливий розгляд такого звернення.

В той же час, Міжвідомча комісія виконавчого комітету Світловодської міської ради, як спеціально створений орган, уповноважений вирішувати питання щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП прийняла заяву позивача до розгляду та, використовуючи власні повноваження, вирішила її по суті, надавши останньому дозвіл на відключення його квартири від мереж ЦО і ГВП, а в подальшому, по закінченню відповідних робіт, затвердила Акт про відключення квартири від мереж ЦО і ГВП згідно п. 2.6 вищезазначеного Порядку та створила умови для настання наслідків, визначених п. 2.7 Порядку відключення від мереж ЦО і ГВП, а саме для перегляду сторонами умов Договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що позивач здійснив самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статей 41, 42 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Права споживачів захищає держава.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про житлово - комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198 ( далі по тексту - Правила користування тепловою енергією), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 ( далі по тексту - Правила надання послуг), Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово - комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (чинний на момент виникнення спірних відносин) (далі по тексту - Порядок відключення від мереж ЦО і ГВП).

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частина перша статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги надання житлово-комунальних послуг» здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом п`ятим частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

За змістом пункту дванадцятого частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на, зокрема, вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

У п. 39 Правил користування тепловою енергією передбачено право споживача вибирати теплопостачальну організацію, а також відмовитися від послуг теплопостачальної організації, про що попереджає письмово теплопостачальну організацію в строк, передбачений договором.

Відповідно до пункту 24 Правил надання послуг споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення.

За змістом пункту 25 Правил надання послуг відключення споживача від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил надання послуг).

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку відключення від мереж ЦО і ГВП для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові.

При позитивному рішенні комісії, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 Порядку відключення від мереж ЦО і ГВП, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи.

По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком відключення від мереж ЦО і ГВП процедури, а єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Вказане узгоджується з висновками викладеними в постановах Верховного Суду, викладених у постановах від 11 грудня 2019 року у справі № 490/11619/15-ц (провадження № 61-23337св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 592/6327/17 (провадження № 61-28727св18), від 18 вересня 2019 року у справі№ 215/1724/16-ц (провадження № 61-16032св18).

Матеріалами справи підтверджується, що між СП ТОВ «Світловодськпобут» та ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_1 , укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води від 09 жовтня 2007 року.

Пунктом 29 Договору передбачено, що договір може бути розірваний достроково зокрема, у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця відповідно діючого законодавства України, норм та правил (а. с. 4).

ОСОБА_1 надано дозвіл на улаштування індивідуального опалення шляхом відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання за умови отримання відповідних технічних умов, що підтверджується відповідною копією витягу з протоколу №3 засідання міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання від 30 березня 2015 року (а. с. 6).

18 липня 2017 року представником власника будинку КП «Житлосервіс 2012» Канупер М. І., представником монтажної організації ОСОБА_2 та власником квартири ОСОБА_1 складено Акт про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, затверджений рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП, протокол № 4 від 16 серпня 2017 року, яким підтверджено відключення квартири АДРЕСА_1 від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання будинку (а. с. 8).

Встановлені у справі обставини, а саме: звернення позивача з заявою щодо надання дозволу на улаштування індивідуального опалення, надання позивачу дозволу на улаштування індивідуального опалення шляхом відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання в міжопалювальний період за умови отримання відповідних технічних умов, розроблення за замовленням позивача робочого проекту із зазначенням у ньому технічної можливості встановлення індивідуального опалення, відключення приміщення позивача від централізованого опалення монтажною організацією та встановлення індивідуального опалення, затвердження Міжвідомчою комісією з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП акта про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, в сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 належним чином реалізував своє право на відмову від надання послуг центрального опалення та вільний вибір джерела теплової енергії.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що позивач здійснив самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2020 року у справі № 401/799/18 (провадження № 61-703св19).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право на розірвання договору з надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води у позивача виникло з часу затвердження 16 серпня 2017 року Міжвідомчою комісією Акту про відключення від мереж ЦО і ГВП, відтак і зобов`язання за договором мають бути припинені саме з цього часу, в тому числі і в частині нарахування позивачеві плати за послуги централізованого опалення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, встановивши, що позивач реалізував своє право на відмову від надання послуг центрального опалення, а відповідач в порушуючи її права продовжував нараховувати позивачу заборгованість за спожиту теплову енергію, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для розірвання договору, оскільки в укладеному Договорі сторони передбачили можливість його дострокового розірвання у разі зникнення потреби в отримані послуг або відмови споживача від користування послугами виконавця, що відповідає положенням Закону України «Про теплопостачання».

Правильними є також висновки суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири з 16 серпня 2017 року, з огляду на те, що факт припинення користування позивачем послугами відповідача підтверджується з затвердженим 16 серпня 2017 року діючою Міжвідомчою комісією Актом про відключення квартири позивача від мереж ЦО та ГВП.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивачем при відключенні квартири від теплопостачання порушений встановлений законом порядок, адже він не надав до суду рішення співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 та рішення органу місцевого самоврядування про відключення багатоквартирного будинку від мереж централізованого опалення на момент здійснення ним відключення своєї квартири, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 пункту 2.1 Порядку відключення від мереж ЦО і ГВП до заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку систем індивідуального або автономного опалення.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштування індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками приміщень у житловому будинку.

Однак, наведені доводи апеляційної інстанції не є достатніми підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Суд виходить з того, що відключення квартири ОСОБА_1 відбулось на підставі рішення Міжвідомчої комісії від 30.03.2015, яким надано дозвіл на відключення квартири позивача та Акту про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 18 липня 2017 року, затверджений рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП.

Так, відповідно до Законів України «Про теплопостачання», «Про місцеве самоврядування в Україні» питання відключення від мереж централізованого опалення відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування.

Рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування можуть бути оскаржені відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки законність прийняття рішення виконавчого комітету та затвердженого Міжвідомчою комісією акту не може встановлюватися в межах розгляду цієї справи, а відповідачем не надано доказів які б підтверджували незаконність прийняття вказаних рішень, доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Оскільки правові відносини між сторонами договору припиняються шляхом його розірвання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач зобов`язаний припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення з моменту відключення квартири позивача від централізованого опалення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» залишити без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11.06.2021.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко