Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № 2/279/170/21
Справа № 279/5020/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2021 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Башинською Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу №279/5020/20 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубенчук Михайло Вікторович, до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначення права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач по первісному позову ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя в якому зазначила, що 23.08.1986 року уклала шлюб з ОСОБА_2 . За період перебування у шлюбі ними було придбано за спільні сімейні кошти транспортні засоби з державними номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , причіп НОМЕР_4 , які зареєстровані за відповідачем. Ні марки, ні часу придбання вона вказати не може, оскільки не володіє такою інформацією, тому для з`ясування даного питання було направлено адвокатський запит до Центру №1843. На сьогодняшній день між ними виникають постійні конфлікти з приводу належності майна, власником якого одноособово вважає себе відповідач, який на її пропозиції добровільно поділити майно по 1/2 частині відмовляється, тому дане питання вона вимушена вирішувати в судовому порядку. З підстав, передбачених ст.60, 69, 70, 71 СК України просить поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у власність 1/2 частку транспортних засобів з державними номерами : НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , причіп НОМЕР_4 . Одночасно просить виділити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визнати за ним право власності на 1/2 частку транспортних засобів з державними номерами : НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , причіп НОМЕР_4 . В порядку ст.141 ЦПК України просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені судові витрати.

09.02.2021 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначення права власності в обгрунтування якого зазначив, що ОСОБА_1 , з якою він перебував у шлюбі з 23.08.1986 року по 07.08.2020 року , який був розірваний рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у цивільній справі №279/1083/20, звернулась до суду з позовом про поділ майна, в якому не вказала все майно, яке було придбано ними у шлюбі, а саме будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , де вони спільно проживали в шлюбі, а потім і після розірвання шлюбу. 11.03.2003 року по 3/40 частки даного будинку було подаровано дітям : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Після дарування частки вищевказаного будинку відповідач стала власником 17/20 частки будинку. Отже, він є співвласником будинку АДРЕСА_1 та має в спільній частковій власності з відповідачем в рівних долях 17/40 частки зазначеного будинку.

Після придбання вищевказаного будинку відповідачем було приватизовано земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0055, яка розташована по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0, 1 га, на якій розташований вищевказаний будинок. Згідно ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

На підставі вказаних норм закону у кожного із подружжя, який має частку у спільно набутому будинку, у такій самій частці виникає й право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку. З огляду на наведене просить визнати 17/20 частки будинку АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати за ним право власності на 17/40 частки будинку АДРЕСА_1 . Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та визнати за нею право власності на 17/40 частки будинку АДРЕСА_1 . Одночасно просить визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 17/40 частку земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0055 по АДРЕСА_1 , залишивши у власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , іншу частку зазначеної земельної ділянки.

Сторони письмово повідомили про можливість розгляду справи у їх відсутності.

Сторона позивача по первісному позову в наданій суду заяві зазначила, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Одночасно висловила позицію з приводу позовних вимог по зустрічному позову, які визнає.

Відповідач по первісному позову в наданій суду заяві зазначив, що позовні вимоги по зустрічному позову підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Одночасно зазначив, що первісні вимоги ОСОБА_1 визнає.

Треті особи : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у встановлений судом строк пояснень щодо позову не надали.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу поділу спільного майна подружжя, який регулюється нормами цивільного та сімейного законодавства, а саме положеннями ст.ст.368, 372 ЦК України та ст.ст.60, 70-71 СК України.

Сторони з 23.08.1986 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.08.2020 року у цивільній справі №279/1827/20.

В період шлюбу сторонами придбано транспортні засоби: "Renault master" , д.н.з. НОМЕР_1 ; ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_2 ; "Hyundai Н200", д.н.з. НОМЕР_3 ; ПГМФ8304-20, д.н.з. НОМЕР_4 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_2 , що стверджується наявними у справі копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів : НОМЕР_12, НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 .

На підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого 29.01.2000 року приватним нотаріусом Коростенського нотаріального округу Житомирської області Добролежею Л.Г., зареєстрованого за №3867 , за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1 .

11.03.2003 року ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках 3/20 частки жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується договором дарування 3/20 частки жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Добролежею Л.Г. , зареєстрованого в реєстрі за №1484.

На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НГ №785484, виданого 03.09.2007 року, ОСОБА_1 стала власником земельної ділянки, площею 0, 1000 у межах згідно з планом, що розташована по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно з положеннями частини першою статті 81, частини третьої статті 116 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Відповідно до 5 частини 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації.

Разом з тим, частиною 1 статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною 1 статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною четвертою вищевказаної норми Закону визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) у пункті 18-2 роз`яснив, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 09 грудня 2015 року № 6-814цс15.

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

З п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" слідує, що при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно ст.ст.70, 71 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що кожний із подружжя має частку у спільно набутому будинку, тому у такій самій частці виникає й право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку, яка перейшла у власність ОСОБА_1 на підставі Державного акту серії НГ№785484.

Отже, суд вважає за можливе позовні вимоги, як за первісним позовом так і за зустрічним позовом задовольнити, виділивши кожному із сторін по 1/2 частці майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 60, 65, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст.328, 368, 372, 377 ЦК України, 120 ЗК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубенчук Михайло Вікторович, до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності задовольнити.

Поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя у виді транспортних засобів, виділивши у власність ОСОБА_1 по 1/2 ідеальних часток транспортних засобів: "Renault master" , д.н.з. НОМЕР_1 ; ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_2 ; "Hyundai Н200", д.н.з. НОМЕР_3 ; ПГМФ8304-20, д.н.з. НОМЕР_4 ,

Виділити у власність ОСОБА_2 по 1/2 ідеальної частки транспортних засобів : "Renault master" , д.н.з. НОМЕР_1 ; ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_2 ; "Hyundai Н200", д.н.з. НОМЕР_3 ; ПГМФ8304-20, д.н.з. НОМЕР_4 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначення права власності задовольнити.

Поділити майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши у власність ОСОБА_2 17/40 часток будинку АДРЕСА_1 та 17/40 частки земельної ділянки загальною площею 0, 1 га, кадастровий номер :02:001:0055 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділити у власність ОСОБА_1 17/40 часток будинку АДРЕСА_1 та 17/40 частки земельної ділянки загальною площею 0, 1 га, кадастровий номер :02:001:0055 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної сумісної власності на вищевказане нерухоме майно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач за первісним позовом ( відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_8 виданий Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області 26.10.1995 року, РНОКПП НОМЕР_9 .

Представник позивача за первісним позовом ( відповідача за зустрічним позовом) - адвокат Дубенчук Михайло Вікторович, місце знаходження: АДРЕСА_3 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №001122 від 31.10.2019 року.

Відповідач за первісним позовом ( позивач за зустрічнним позовом) - ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_10 виданий Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області 10.10.1995 року, РНОКПП НОМЕР_11 .

Третя особа - ОСОБА_3 : АДРЕСА_2 .

Третя особа - ОСОБА_4 : АДРЕСА_4 .

Суддя: Шульга О.М.