Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2021 Справа №607/15648/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Нюня Н.А.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем,який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2018 року. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_3 . Спільне життя з відповідачем не склалося, та їх сімейні відносини припинилися ще до народження дитини. Від народження сина і по даний час дитина проживає разом із нею. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року із відповідача стягнуто на її користь аліменти на ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, починаючи із 19 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто аліменти на її утримання як дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень, щомісячно, починаючи з 19 квітня 2018 року і до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Станом на 01 вересня 2020 року у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів на сина у розмірі 36130 гривень та заборгованість зі сплати аліментів на її утримання у сумі 12632,76 гривень. При цьому, відповідач повністю усунувся від свого обов`язку щодо виховання та утримання неповнолітнього сина, зокрема, не підтримує із дитиною жодного спілкування, не цікавиться життям сина, станом його здоров`я, навчанням, фізичним та психологічним розвитком, та не проявляє щодо нього жодного інтересу. Неповнолітній син ОСОБА_3 повністю перебуває на її утриманні, якій фінансово забезпечувати дитину допомагають її батьки. За таких дій відповідач є чужою людиною для свого сина. З цих підстав просила позов задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відзиву на позов відповідач ОСОБА_2 до суду не подавав.

09 квітня 2021 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи. Також пояснила, що із відповідачем вони разом не проживають з травня 2017 року, а офіційно розірвали шлюб після того, як дитині виповнився один рік. Відповідач бачив сина один раз, коли дитині виповнилося 2-3 місяці, за чотири роки відповідач бачився з сином приблизно 2-3 рази. При цьому, вказала, що батько дитини не приймає жодної участі у вихованні та утриманні сина, не цікавиться його життям та станом здоров`я, повністю усунувся від своїх батьківських обов`язків. Син ОСОБА_3 не знає відповідача як батька.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавала.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, попередньо, надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника, також, представник відповідачаповністю підтримують висновок органу опіки та піклування, який прийнятий з урахуванням найкращих інтересів дитини.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивачка не заперечила проти заочного вирішення справи.

Судом установлено:

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 вступили у зареєстрований шлюб 16 липня 2016 року.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , про що складено актовий запис №1104 Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким 19 вересня 2017 року видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року, ухваленого у цивільній справі №607/6845/18 стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи із 19 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2018 року шлюб між сторонами розірвано та відновлено позивачці дошлюбне прізвище ОСОБА_7 .

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах наданого старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 07 вересня 2020 року за №73429, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 станом на 01 вересня 2020 року становить 36130 гривень.

Як убачається із розрахунку Згідно розрахунку заборгованості по аліментах наданого старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 07 вересня 2020 року за №73430, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання дружини становить 12632,76 гривень.

Відповідно до довідки №9 виданої 07 вересня 2020 року Органом самоорганізації населення будинкового комітету «Богдана Хмельницького, 6» ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають без реєстрації у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки, виданої 09 липня 2020 року Педіатричним відділенням №1 Поліклінічного відділу комунального некомерційного підприємства «Дитяча комунальна лікарня Тернопільської міської ради», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спостерігається в дільничного педіатра ОСОБА_8 з народження. За час спостереження за дитиною дільничний педіатр бачила батька дитини - ОСОБА_2 біля дитини у двомісячному віці. До річного віку на регулярних прийомах у педіатра з дитиною була лише матір, а також під час викликів дільничного педіатра, коли дитина хворіла, батька дитини не було, разом із дитино була мати, інколи бабуся.

Згідно викладених у позові обставин, відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , зокрема, не бачиться з дитиною, не цікавиться станом його здоров`я, фізичним та психологічним розвитком, не надає коштів на утримання дитини, не підтримує з сином жодного спілкування.

Як убачається із висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько дитини на засідання комісії не з`явився та не повідомив причини відсутності хоча був належним чином повідомлений. Інформація Тернопільського дошкільного навчального закладу №29 від 26 січня 2021 року за №3 підтверджує той факт, що приводить та забирає дитину із садочка мати. Інформація КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 18 червня 2020 року №621 підтверджує той факт, що батько ОСОБА_2 не був присутній при медичних оглядах дитини. З урахуванням усіх встановлених обставин, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №172 від 03 березня 2021 року затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Вимогами частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно із вимогами ст. 164 Сімейного кодексу України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно із вимогами статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 вказала, що є хрещеною матір`ю малолітнього ОСОБА_3 . Часто відвідує свого похресника, знає, що відповідач ОСОБА_2 нічим не допомагає своєму малолітньому сину ОСОБА_3 , не був на хрестинах у дитини, бачив сина приблизно у 4-6 місяців. З двохрічного віку ОСОБА_3 хворіє, всі витрати на лікування дитини оплачуються матір`ю, також допомагають фінансово бабуся та дідусь дитини - батьки позивачки. Також, зазначила, що будучи присутньою на всіх днях народженнях похресника ОСОБА_3 , жодного разу не бачила там відповідача.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що є хресним батьком ОСОБА_3 . Відповідача ОСОБА_2 бачив всього два рази - на весіллі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та один раз після їх весілля. На хрестинах дитини відповідач не був присутній. Йому відомо, що батько не цікавиться життям сина, не надає жодних коштів на його утримання, не дарує подарунків, не приймає участі у його вихованні. Ніколи не бачив відповідача на днях народженнях ОСОБА_3 та на свята ОСОБА_13 .

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 не цікавиться життям сина ОСОБА_3 , не підтримує із сином жодного спілкування, не цікавиться його станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не надає матеріальної допомоги, дитина не знає відповідача як батька.

Установлені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоме нехтування ним своїми обов`язками щодо неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим, ураховується відсутність будь-якого спілкування відповідача з сином досить тривалий час по відношенню до віку дитини, існування реальної можливості виконання батьківських обов`язків, проте їх свідоме невчинення.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_2 не надав жодних заперечень проти викладених у позові обставин.

За вказаних обставин, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, з метою забезпечення прав неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, виходячи саме із інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до переконання про те , що позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є підставними та підлягають до задоволення.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 89,141, 264, 265, 268, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 28 травня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_3, адреса фактичного місця проживання - АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, адреса місцезнаходження - бульвар Т. Шевченка, 1, м. Тернопіль, 46001.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка