ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/823/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна, представник - Верховний Суд, про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Бондарчука В.В. від 08 квітня 2021 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року позивач, звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, посилався на те, що йому завдано моральну шкоду невиконанням рішення судів у справі № 2270/14181/11, яке полягає у активній бездіяльності, незаконних дій та рішень, і відмовою Хмельницького окружного адміністративного суду встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язати подати звіт про виконання судового рішення в період з 25 листопада 2020 року по 21 грудня 2020 року.

Завдана йому моральна шкода полягає у моральних стражданнях та хвилюваннях, які були ним перенесені під час тривалого очікування на виконання рішення суду та повернення йому паспортної книжки.

Активне невиконання рішення суду викликало у позивача почуття тривоги, страху та занепокоєння за своє психологічне здоров`я та часткову втрату стресостійкості.

Крім того, він змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та вживати додаткових заходів для захисту своїх прав в суді.

Постановою Верховного Суду від 17.01.2019 року в справі № 2270/14181/11 встановлено факт невиконання рішення суду у справі № 2270/14181/11. Хмельницький окружний адміністративний суд, відмовившись встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язати подати звіт про виконання цього судового рішення в період з 25 листопада 2020 року по 21 грудня 2020 року, як і Верховний суд України та Верховний суд, самоусунувся від здійснення судового контролю за виконанням рішення суду.

Невиконанням рішення суду порушено його право приватної власності, право на справедливий суд та право на відшкодування витрат.

З цих підстав позивач просив стягнути з держави Україна на його користь моральну шкоду у розмірі 16 млрд. грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держава України, представник Верховний Суд про відшкодування моральної шкоди в сумі 0 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. На його думку, судом першої інстанції не враховано обставини, які мають значення для справи, не надано оцінку доказам, на які посилався відповідач. Не враховано встановлений рішенням суду факт невиконання судового рішення у справі № 2270/14181/11 та моральні страждання, встановлені у справі № 686/8422/20, які мають преюдиційне значення.

У відзиві Верховний Суд просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну. Позивачем не зазначено, якими діями чи бездіяльністю Верховного Суду завдано йому моральну шкоду. У Верховного Суду відсутні повноваження представляти державну Україну у спірних правовідносинах, які фактично пов`язані зі здійсненням правосуддя іншим судом.

Сторони в засідання апеляційного суду не з`явилися, будучи належно повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2011 року у справі № 2270/14181/11, яка залишена в силі ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.05.2012 року, зобов`язано Хмельницький відділ УМВС України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію в паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який видати йому на руки та відмовлено в задоволенні позову в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

08.12.2020 року ОСОБА_1 подано позов до Хмельницького окружного адміністративного суду про зобов`язання Управління державної міграційної служби в Хмельницькій області подати звіт про його виконання в період до 20 грудня 2020 року.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і не оспорюються сторонами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених позовних вимог.

Так, чинне законодавство України надає можливість громадянинові реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді під час здійснення правосуддя.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Водночас за змістом ст.ст. 62, 126, 129 Конституції України матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях, тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Питання відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду врегульовано нормами ст. 1176 ЦК України.

Так, відповідно до ч.2 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу кримінального правопорушення за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили (ч.5 ст. 1176 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ч.6 ст. 1176 ЦК України).

Застосування норми ч. 6 ст. 1176 ЦК України можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність, зокрема, суду, які не пов`язані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади.

Згідно з ст.170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Під компетенцією розуміють сукупність предметів відання, завдань, повноважень, прав та обов`язків державного органу або посадової особи, що визначаються законодавством.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем у цивільному процесі можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом положень ст. 58 ЦПК України держава бере участь у справі через відповідний орган державної влади відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади), або через представника.

Таким чином, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі, як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема, і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 5023/10655/11, від 21.08.2019 року у справі № 761/35803/16-ц, від 18.12.2019 року у справі № 688/2479/16-ц), зазвичай, - орган, діями якого завдано шкоду.

Наведене цілком спростовує доводи апелянта, що держава «не може бути в особі».

Як на підставу позову позивач посилався на протиправну відмову Хмельницького окружного адміністративного суду встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та подати звіт про виконання цього судового рішення в період з 25 листопада 2020 року по 21 грудня 2020 року.

Проте, зважаючи на такі підстави позову, вирішення заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними, на думку позивача, діями та рішеннями суду передбачатиме оцінку таких дій, що є втручанням у здійснення правосуддя судом.

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається.

Вчинення (не вчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можна оскаржити до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди під час розгляду конкретної справи, можна усунути лише у межах відповідної судової справи , в якій такі порушення були допушені. Оскарження вчинення (не вчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді) (Постанова ВС у справі № 636/5534/15 від 31.07.2019 року).

Водночас обґрунтовуючи свої доводи, позивач не зазначив, якими діями/бездіяльністю Верховного Суду йому завдано моральної шкоди, не навів конкретні норми закону, які, на його переконання, порушив Верховний Суд у правовідносинах, щодо яких виник спір.

Верховний Суд не є тим органом, який наділений повноваженнями представляти Державу Україна в спірних правовідносинах, оскільки фактично підставою позову є оскарження процесуальних дій Хмельницького окружного адміністративного суду під час здійснення ним правосуддя (вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення в адміністративній справі) та тривале невиконання відповідачем (Хмельницьким міським відділом УМВС України в Хмельницькій області) у справі № 2270/14181/11 рішення адміністративного суду.

Статтями 12, 77, 79, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В порушення наведених норм ОСОБА_1 не навів жодних фактичних обставин та не надав доказів, які б свідчили про заподіяння йому Верховним Судом як представником Держави Україна моральної шкоди, не обґрунтував її розмір, в чому полягала незаконність дій/бездіяльності Верховного Суду, що не пов`язані із здійсненням правосуддя, - не зазначив.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстав для скасування оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повне судове рішення складено 17 червня 2021 року.

Судді

Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко