Справа № 482/4/21
Номер провадження 2-о/482/9/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Сергієнка С.А., за участю секретаря судового засідання Безкровної А.С., заявника ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи Станакіної О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса суду у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, заінтересована особа Новоодеський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, -

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Свою заяву ОСОБА_1 мотивує тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаїв.

З часу свого народження до 2013 року ОСОБА_1 проживав на території Костичівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області без реєстрації місця проживання.

ОСОБА_1 з першого класу навчався і у 2008 році закінчив Костичівську ЗОШ І-ІІІ ст.

З 2013 року по теперішній час ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Заявник звернувся до Новоодеського РС УДМС України в Миколаївській області з заявою про встановлення приналежності до громадянства України та видачу паспорту громадянина України.

У відповідь на вказану заяву отримав письмову відмову, в якій зазначено про необхідність подання рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року

Заявник вказує, що він постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року і за весь час свого життя не виїжджав за територію України.

Заявник зазначив, що встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України необхідне йому для доведення належності до громадянства України.

ОСОБА_1 вказує, що факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, підтверджується: довідкою Костичівської сільської ради щодо того, що ОСОБА_1 разом з своєю мамою ОСОБА_2 , з 1990 року по 2013 рік проживав на території Костичівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області без реєстрації місця проживання, свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , свідоцтвом про базову загальну середню освіту ОСОБА_1 , крім того цей факт можуть підтвердити свідки.

Посилаючись на вищевикладене заявник просив встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Заявник у судовому засіданні свою заяву підтримав повністю та просив заяву задовольнити.

Від Новоодеського РС УДМС України в Миколаївській області надійшли письмові пояснення згідно яких заінтересована особа проти задоволення ОСОБА_1 не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 3 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого прядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення та якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналіз зазначених норм свідчить, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути, зокрема, заяви про встановлення таких фактів постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 р.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, заявник

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився у м.Миколаїв його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується його свідоцтвом про народження виданим повторно 18.12.2020 року Миколаївським міським відділом ДРАЦС ПМУЮ (м.Одеса) та свідоцтвом про шлюб його батьків виданим 28.12.1990 року Центральним райвідділом РАГС м. Миколаєва.

У період з 1990 року по 2013 рік ОСОБА_1 проживав у с. Костичі Баштанського району Миколаївської області, що підтверджується довідкою Костичівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області №643 від 22.12.2020 року

Як видно із свідоцтва про базову загальну середню освіту та атестату про повну середню освіту ОСОБА_1 , він у 2006році закінчив девять класів, а у 2008 році 11 класів Костичівської ЗОШ І-ІІІст.

Свідок ОСОБА_2 у судому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 є її сином. Свідок пояснила, що народила сина у м.Миколаїв під час спільного проживання з ОСОБА_4 з яким у подальшому уклала шлюб. Однак через деякий час вони з чоловіком посварилася і вона змушена була переїхати до с. Костичі Баштанського району Миколаївської області до своєї сестри, сину на той час було близько 6 місяців. У с. Костичі вона разом з сином проживали у своєї сестри за адресою АДРЕСА_2 , без реєстрації у період з 1990 року по 2013 рік. У цей час вона спочатку їздила на роботу у м.Миколаїв, а її сестра у цей час доглядала сина, дитячий садочок він не відвідував. За час їх проживання у с. Костичі її син ОСОБА_1 закінчив школу. У 2013 році вони переїхали жити до с. Новопетрівське Новоодеського району Миколаївської області де і проживають по теперішній час. Свідок пояснила також, що за період часу з народження її сина вона із сином не покидала межі України, навіть не виїжджали за межі Миколаївської області.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є тіткою заявника, а його матір ОСОБА_2 є її рідною сестрою. У 1990 році її сестра ОСОБА_2 разом із сином ОСОБА_1 переїхали жити до неї з м.Миколаїв у с. Костичі Баштанського району Миколаївської області і проживали там до 2013року. ОСОБА_5 доглядала за племінником коли його матір працювала у м.Миколаїв. Свідок пояснила, що ОСОБА_2 та її син ОСОБА_1 проживали у неї без реєстрації. За час їх проживання у с.Костичі ОСОБА_1 не виїжджав за межі України. У 2008році він закінчив Костичівську ЗОШ І-ІІІ ст.

З наведеного видно, ОСОБА_1 у період з 1990 року по 2013 рік, а отже станом на 24.08.1991року, будучи неповнолітньою особою, постійно проживав на території України.

Із матеріалів справи видно, що заявник 10.07.2020 року звернувся до Новоодеського районного сектору Управління Державної Міграційної Служби України в Миколаївській області із заявою про встановлення належності до громадянства України та видачу паспорта.

Як видно із повідомлення про відмову, Новоодеський районний сектор Управління Державної Міграційної Служби України в Миколаївській області відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви посилаючись на те, що належність останнього до громадянства України не встановлено.

Заявнику було роз`яснено право звернутися до суду для встановлення факту його проживання у неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991року або за станом на 13.11.1991року.

Статтею 4 Конституції України встановлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України",Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001"Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про громадянство України», громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках. Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України, спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи. Виконання функцій спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань громадянства Указом Президента України покладено на Державну міграційну службу України та її територіальні органи.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Пунктом 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Аналіз наявних письмових доказів в їх сукупності у системному зв`язку з поясненнями свідків та положеннями діючого законодавства України, дають підстави для висновку про доведеність факту постійного проживання заявника у неповнолітньому віці на території України станом на 24.08.1991 року.

Керуючись ст.10, 12, 81, 209, 259, 264, 265, 315, 317, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, заінтересована особа Новоодеський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Миколаїв, на території України станом на 24.08.1991 року.

Цей факт встановлено для встановлення належності заявника до громадянства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 15.02.2021 року.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко