Справа № 127/7281/20
Провадження № 2/127/1141/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю: секретаря Яковенко Д.Д.,

представника позивача МО України Літвіна С.М.,

представника позивача в/ч НОМЕР_1 Дроздюка Н.В.,

представника третьої особи в/ч НОМЕР_2 Лісного В.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Палиги О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває справа за позовом заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.

Позов мотивований тим, що на Міністерство оборони України, як на центральний орган виконавчої влади покладено державою функції щодо забезпечення Збройних Сил України необхідними ресурсами, тому воно уповноважене державою виступати, при необхідності від імені держави, в судах у разі порушення інтересів останньої.

Статтями 3, 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» передбачено, що Міністерство оборони України є органом державного управління Збройних Сил України і несе повну відповідальність за їх розвиток та підготовку до виконання завдань оборони, а суб`єктами господарської діяльності у Збройних Силах України є військові об`єднання, військові частини, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України із своїм найменуванням.

Позивач військова частина НОМЕР_1 є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банку, утримується окремим штатом, має гербову печатку із своїм найменуванням. Командир військової частини НОМЕР_1 несе повну відповідальність перед органом управління майном Міністерством оборони України за стан і діяльність частини

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону з листом №350/484/1/319 від 20.02.2020 року щодо заявлення прокуратурою гарнізону позову до ОСОБА_2 , в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (м.Вінниця) від 04.04.2016 року №59 ОСОБА_2 призначений на посаду старшого інструктора-пілота відділу контролю підготовки пошуково-рятувальних сил та засобів.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2016 року №189 працівник Збройних Сил України ОСОБА_2 03.10.2016 року прибув із військової частини НОМЕР_3 (м.Вінниця) до військової частини НОМЕР_1 (м. Івано-Франківськ) у службове відрядження для виконання польотів за планом бойової підготовки.

Працівник Збройних Сил України ОСОБА_2 , будучи старшим інструктором-пілотом, рівень підготовки якого відповідає класній кваліфікації «Військовий льотчик першого класу», та старшим екіпажу, здійснює контроль за виконанням польоту льотчиком, а також в повній мірі відповідає за безпеку польотів.

Відповідно до реєстраційного посвідчення державного повітряного судна №5399, виданого 21.02.2013 року Міністерством оборони України, експлуатуючої організацією повітряного судна Л-39, бортовий номер НОМЕР_4 , заводський номер НОМЕР_5 , являється військова частина НОМЕР_1 , яка дислокується в м. Івано-Франківськ.

Згідно планової таблиці польотів на 01.11.2016 року, затвердженої керівником льотно-методичного збору полковником ОСОБА_3 , що відбувались на аеродромі військової частини НОМЕР_1 , екіпаж вказаного повітряного судна в проміжок часу з 11.00 год. до 12.00 год. повинен був виконати вправи, передбачені Курсом бойової підготовки ВА-2008.

Для виконання даних вправ до складу екіпажу вказаного повітряного судна увійшли заступник командира авіаційної ескадрильї штурман ескадрильї військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_4 та старший інструктор-пілот відділу контролю підготовки пошуково-рятувальних сил та засобів військової частини НОМЕР_3 працівник Збройних Сил України ОСОБА_2 .

Під час виконання зазначених вище вправ, відповідач неналежно виконуючи свої службові обов`язки по забезпеченню безпеки польотів, та будучи старшим в екіпажі вказаного повітряного судна, замість рукоятки опускання/піднімання шторки взявся за рукоятку відкриття замків ліхтаря задньої кабіни літака, яка знаходиться нижче, та потягнув її на себе, внаслідок чого відбувся зрив відкидної частини ліхтаря задньої кабіни повітряного судна та розгерметизація, що є грубим порушенням послідовності виконання дій, передбачених чинним «Руководством по летной эксплуатации самолета Л-39», згідно з п. 133 якого відкриття ліхтаря виконується виключно після посадки повітряного судна та зупинки двигуна, а не під час виконання польоту.

Таким чином, відповідач створив загрозу безпеці польоту, що свідчить про несумлінне ставлення останнього до своїх функціональних обов`язків та їх неналежне виконання. Екіпаж повітряного судна припинив виконання завдання і невідкладно здійснив захід на посадку на аеродром військової частини НОМЕР_1 .

Наземною пошуково-рятувальною групою було знайдено відкидну частину ліхтаря задньої кабіни вказаного повітряного судна на ділянці поля неподалік від аеродрому військової частини НОМЕР_1 .

Внаслідок зриву під час польоту та падіння на землю відкидної частини ліхтаря задньої кабіни повітряного судна Л-39, вона була пошкоджена, є непридатною для використання без подальшого капітального ремонту чи заміни, у зв`язку з чим державі завдана шкода на суму 158758,00 грн.

За даним фактом військовою прокуратурою Івано-Франківського гарнізону 18.01.2017 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000011, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.12.2019 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, а цивільний позов представника потерпілого заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону, в інтересах військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 було залишено без розгляду та роз`яснено право цивільного позивача на заявлення цивільного позову в порядку цивільного судочинства.

Тому заступник військового прокурора Івано-Франківського гарнізону звернувся з позовом в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину та просив стягнути з відповідача на користь військової частини НОМЕР_1 майнову шкоду в розмірі 158758,00 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.07.2020 року до участі у справ було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, військову частину НОМЕР_2 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.07.2020 року було задоволено клопотання представника позивача військової частини НОМЕР_1 та прийнято до провадження заяву про уточнення позовних вимог від 04.06.2020 року, щодо збільшення позовних вимог на суму 199172,16 грн.

В судовому засіданні представники позивачів та представник третьої особи позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позові.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд у задоволені позову відмовити у повному обсязі або залишити позов без розгляду з підстав викладених у відзиві на позов та письмових поясненнях.

Суд заслухавши пояснення сторін та з`ясувавши думку представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що провадження у справі слід закрити з таких підстав.

За загальним правилом, передбаченим ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором ( ст.ст. 4, 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

У відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ч. 4 ст. 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, сталою практикою Верховного Суду визначено, що спори про заподіяння шкоди військовослужбовцем підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби.

Спірні правовідносини між позивачами та відповідачем виникли у зв`язку із заподіянням відповідачем шкоди державі під час проходження публічної служби.

З огляду на вищезазначені вимоги закону вказані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, навіть якщо притягнення цієї особи до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після її звільнення з такої служби.

Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 року у справі № 734/3102/16-ц.

Аналогічний висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 року у справі № 818/1688/16, в якій зазначено про відступ від висловленої раніше у постановах від 10.04.2018 року у справі № 533/934/15 ц, від 20.06.2018 року у справі №815/5027/15, від 03.10.2018 року у справі № 755/2258/17 правової позиції в подібних спорах.

Зазначено, що у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів ст. 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норми процесуального права викладена у постанові Верховного Суду від 31.01.2020 року у справі № 2025/2-56/11.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України визначено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної п. 1 ч.1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи викладені обставини суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду судом адміністративної юрисдикції. Тому, провадження у вказаній цивільній справі слід закрити, та роз`яснити позивачам їх право на судовий захист у порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 19, 255, 256, 263 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Провадження у цивільній справі за позовом заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача військова частина НОМЕР_2 Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину - закрити.

Роз`яснити позивачам їх право на судовий захист у порядку адміністративного судочинства.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 14.06.2021 року.

Суддя: