Справа № 467/538/21
Провадження № 2-з/467/5/21
У Х В А Л А

22.06.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року представник позивача Рубан Сергій Юрійович в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача зазначив, що 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» кредитну заборгованість в сумі 160 911 грн. за договором позики № 421013, укладеним 30 березня 2018 року.

Посилаючись на відсутність у нотаріуса підстав вважати заборгованість безспірною, представник позивача прохав визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Після подачі позовної заяви та відкриття провадження по справі 22 червня 2021 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом до розгляду спору по суті.

Згідно частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Необхідність вирішення цих питань випливає і з положень статей 11, 12 ЦПК України, за змістом яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та рівноправності сторін, а суд зобов`язаний створити умови, за яких дотримувався б необхідний баланс їхніх процесуальних прав та обов`язків, та сприяти учасникам процесу в реалізації ними їх прав.

Отже, забезпечення позову є сукупністю процесуальних дій, які гарантують позивачу виконання рішення суду в разі задоволення його позову та обмежують, насамперед, права відповідача на розпорядження спірним майном на час розгляду та виконання такого рішення.

Способи забезпечення позову, які передбачені частиною 1 статті 150 ЦПК України, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення, насамперед, виконання судового рішення.

Проте у спорах немайнового характеру, рішення за якими не вимагає примусового виконання, підставою вжиття забезпечувальних заходів є можливе ускладнення або унеможливлення ефективно захистити або поновити права позивача, за захистом яких він звернувся до суду (постанова Верховного Суду (КГС) від 25 лютого 25 лютого 2019 року у справі № 924/789/18, пункт 6.5).

Одним з способів забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (пункт 6 частини 1 статті 150 ЦПК України).

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 2 грудня 2006 року).

При встановленні такої відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність, та брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_2 укладено договір позики № 421013, за яким позичальниці надано 4500 грн. кредитних коштів строком на 30 днів.

30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» кредитну заборгованість в сумі 160 911 грн. за договором позики № 421013, укладеним 30 березня 2018 року.

У Арбузинському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за виконавчим написом нотаріуса відкрито виконавче провадження № 63910029.

06 травня 2021 року державним виконавцем проведено опис та накладено арешт на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , належний на праві власності ОСОБА_2 .

У подальшому державним виконавцем здійснювались підготовчі дії для здійснення реалізації описаного та арештованого житлового будинку, в тому числі за постановою державного виконавця Дзгоєвої Т.Ю. від 24 травня 2021 року було призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання товариство з обмеженою відповідальністю «Южтрансінвест».

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, яким є виконавчий напис нотаріуса, представник позивача зазначив, що здійснення виконавчих дій щодо реалізації житлового будинку до вирішення спору по суті стане перешкодою у поновленні прав позивача (у разі задоволення позову) та не допоможе їх захистити в межах цього провадження без нових звернень до суду.

Суд вважає, що такі обставини є достатньою підставою для забезпечення позову у спосіб, передбачений пунктом 6 частини 1 статті 150 ЦПК України, а обраний представником позивача вид забезпечення позову - зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса до вирішення питання про законність цього напису, є співмірним із заявленими вимогами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 7 жовтня 2019 року у справі № 752/20385/18.

У разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, матиме місце виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 259, 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заявупредставника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову

задовольнити.

Зупинити стягнення за виконавчим написом, вчиненим 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» кредитну заборгованість в сумі 160 911 грн. за договором позики № 421013, укладеним 30 березня 2018 року до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя Т.М.Кологрива