Номер провадження 22-ц/804/1358/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,

представника відповідача ТОВ «Бахмут-Енергія» Коваленка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2021 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Шевченко Л.В. в місті Бахмуті Донецької області, у справі номер 219/11433/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут - чисте місто» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «Бахмут-Енергія», ТОВ «Бахмут чисте місто» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира знаходиться на останньому поверсі житлового будинку та має індивідуальне опалення.

Він кожного місяця сплачує ТОВ «Бахмут-Енергія» плату за послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових мереж опалення.

19.11.2020 року над його квартирою стався прорив стояка внутрішньобудинкової системи опалення, розташованого на горищі будинку АДРЕСА_2 , який є власністю ТОВ «Бахмут-Енергія».

Внаслідок прориву сталося залиття квартири, про що комісією складено Акт від 23.11.2020 року, яким встановлені наступні наслідки залиття квартири: «коридор: сліди затікання стелі - шпалери промокли, залило проводку по квартирі, електролічильник 2 кв.м, залито стелю - плитка пвх 3 кв.м, залито стелю спальні - плитка армстронг - 14 кв.м, залито три софіта на стелі, шпалери шовкографія на стінах відклеїлась - 10 кв.м, підлогове покриття - лінолеум 14 кв.м, разбухла двп, залито стелю туалета 1 кв.м, стіни 3 кв.м пожовтіли шпалери паперові».

Вартість відновлювальних робіт склала 1962,00 грн.

Крім того, у зв`язку з порушенням права власності, незручностями спричиненими ліквідацією наслідків залиття, порушився звичайний побут позивача, чим завдано йому моральну шкоду.

Тому, просив суд стягнути з ТОВ «Бахмут-Енергія» на його користь, матеріальну шкоду у розмірі 1962,00 грн та моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут - чисте місто» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири, задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1962,00 грн та 1000,00 грн моральної шкоди.

Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ТОВ «Бахмут-Енергія», подав апеляційну

скаргу, в якій просив скасувати рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2021 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду ухвалено при неповному з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи, також, при ухвалені рішення були порушені норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Судом першої інстанції не враховано позиції підприємства, що викладені у відзиві на позовну заяву, ані в описовій, ані в мотивувальній частинах не наведено жодного заперечення відповідача, що є порушенням положень ст. 265 ЦПК України.

Суд не взяв до уваги положення Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.08.2019 року №219, Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Листа Державного комітету України з будівництва та архітектури №7/7-401 від 30.04.2003 року, а також не враховано позицію Верховного Суду у постанові від 23 грудня 2020 року у справі №666/213/16-ц (провадження №61-176св20).

Суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі документів, які неможливо використовувати в якості доказів у справі. Кошторис, складений будівельною організацією, яка здійснила ремонтно-відновлювальні роботи у помешканні, не може бути належним доказом розміру матеріальної шкоди.

Іншим доказом розмірів матеріальної шкоди може бути висновок експертного дослідження, проведений відповідною експертною установою або атестованим експертом.

В відзиві на апеляційну скаргу відповідач ТОВ «Бахмут чисте місто» просив суд залишити апеляційну скаргу ТОВ «Бахмут-Енергія» без задоволення, рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області без змін (а.с. 125-130) .

Зазначає, що багатоквартирний житловий будинок, як цілісний майновий комплекс, є співвласністю власників квартир та нежитлових приміщень у ньому, що виключає можливість його перебування у власності держави чи територіальної громади.

В перелік послуг ТОВ «Бахмут чисте місто» не виходять послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем централізованого опалення будинку АДРЕСА_2 .

Бездіяльність ТОВ «Бахмут-Енергія» призвела до негативних наслідків залиття квартири АДРЕСА_3 .

З апеляційної скарги вбачається, що ТОВ «Бахмут-Енергія» виконало лише зовнішній огляд системи централізованого опалення будинку та не виконувало своїх зобов`язань стосовно технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем центрального опалення зазначеного будинку.

Вважає, що ТОВ «Бахмут-Енергія» не довело факту заподіяння шкоди діями ТОВ «Бахмут чисте місто», оскільки зазначеним вище рішенням виконавчого комітету Бахмутської міської ради від 13.07.2016 року №150 відповідальність за неналежний технічний стан внутрішньо будинкових систем центрального опалення будинку АДРЕСА_2 покладена саме на ТОВ «Бахмут-Енергія».

Представник ТОВ «Бахмут-Енергія» Коваленко О.В. в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України, надав 05.05.2021 року на електрону адресу апеляційного суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, зазначивши, що рішення Артемівського міськрайонного суду є правильним, а з апеляційною скаргою відповідача ТОВ «Бахмут-Енергія» він не згодний (а.с. 146).

Відповідач ТОВ «Бахмут чисте місто» в судове засідання апеляційного суду не з`явився,

про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України, про що свідчить отримання ним 6 травня 2021 року рекомендованого

повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 147).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез?явившихся позивача та відповідача ТОВ «Бахмут чисте місто».

Заслухавши суддю доповідача, представника відповідача ТОВ «Бахмут-Енергія», дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-8).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 24.02.1998 року, квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної, спільної сумісної власності (а.с. 9).

26.09.2008 року ОСОБА_1 надано дозвіл на відключення споживача від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання та виконання проектних робіт для переведення жилого будинку на індивідуальне опалення (а.с. 57).

Відповідно до акту від 02.07.2009 року квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , відключено від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП (а.с. 59).

З квитанцій видно, що ОСОБА_1 сплачує ТОВ «Бахмут-Енергія» комунальні послуги з обслуговування внутрішньобудинкової системи опалення (а.с. 11-14).

З акту від 23.11.2020 року, складеного комісією у складі: майстра з виробництва ТОВ «Бахмут чисте місто» ОСОБА_5 , слюсарів-сантехників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у присутності ОСОБА_1 та світлин до нього вбачається, що проведено обстеження квартири АДРЕСА_3 . Обстеженням виявлено сліди залиття вищевказаної квартири: коридор: сліди затікання стелі - шпалери промокли, залило проводку по квартирі, електролічильник 2 кв.м, стеля залита - плитка пвх 3 кв.м, залита стеля спальні - плитка армстронг - 14 кв.м, залиті три софіти на стелі, шпалери шовкографія на стінах відклеїлась - 10 кв.м, підлогове покриття - лінолеум 14 кв.м разбухло двп. Залито стелю туалету 1 кв.м, стіни 3 кв.м пожовтили шпалери паперові. Залиття трапилось 19.11.2020 року через прорив стояку внутрішньобудинкової системи опалення, розташованого на горищі над вищевказаною квартирою. Аварійний стояк є власністю ТОВ «Бахмут-Енергія» (а.с. 15-19).

Відповідно до товарних чеків від 06.12.2020 року сума сплачених коштів за купівлю будівельних матеріалів становить 1962,00 грн (а.с. 20).

З договору №6 від 03.02.2020 року укладеному між Комунальним підприємством «Бахмутська житлова управляюча компанія» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бахмут чисте місто» (Виконавець) про надання послуг на житлових будинках вбачається, що Замовник доручив Виконавцю виконувати послуги на житлових будинках згідно Додатку №1 до Договору, зокрема, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем водопостачання, водовідведення, зливової каналізації, електропостачання (а.с. 63-65).

Рішенням виконавчого комітету Бахмутської міської ради №150 від 13.07.2016 року про тарифи на послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем централізованого опалення для населення м. Бахмута, яке мешкає у комунальному житловому фонді, дозволено ТОВ «Бахмут-Енергія» використання виключених згідно п. 1 цього рішення складових скоригованих ПДВ, для надання підприємством послуг, які пов`язані з технічним обслуговуванням та поточним ремонтом внутрішньобудинкових систем централізованого опалення (а.с. 69).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1962,00 грн та моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним, відповідає фактичним обставинам справи та нормам закону.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди, її розмір, наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та спричиненою шкодою.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бахмутської міської ради №150 від 13.07.2016 року про тарифи на послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем централізованого опалення для населення м. Бахмута, яке мешкає у комунальному житловому фонді, дозволено ТОВ «Бахмут-Енергія» використання виключених згідно п. 1 цього рішення складових скоригованих ПДВ, для надання підприємством послуг, які пов`язані з технічним обслуговуванням та поточним ремонтом внутрішньобудинкових систем централізованого опалення.

19 листопада 2020 року причиною затоплення квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності позивачу, є прорив стояка системи опалення, що відноситься до внутрішньобудинкової мережі опалення.

З товарних чеків від 06.12.2020 року вбачається, що позивач для ремонту пошкодженого майна квартири придбав будівельні матеріали для на суму 1962,00 грн.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновки про те, що відповідальність за технічний стан внутрішньобудинкової мережі опалення лежить на ТОВ «Бахмут-Енергія», яке несе відповідальність за належну роботу систем опалення у вказаному будинку, та враховуючи, що під час розгляду справи клопотань про проведення судової будівельно-технічної експертизи для визначення розміру матеріальної шкоди сторонами не заявлено, відповідач не довів в своїх запереченнях іншого розміру матеріальної шкоди, як передбачено частиною 1 ст. 81 ЦПК України, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1962,00 грн.

Крім того, згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, положення статті 1167 ЦК України містять загальні підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями.

Суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів встановив вину відповідача, протиправність його поведінки та причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою відповідача, що останнім не спростовано, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача завданої внаслідок залиття квартири матеріальної шкоди.

Встановивши наявність вини відповідача у залитті квартири позивача, глибину його душевних страждань, вимоги розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ТОВ «Бахмут-Енергія» на користь позивача 1000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

Посилання відповідача ТОВ «Бахмут-Енергія» в апеляційній скарзі на певні нормативно правові акти та висновок Верховного Суду є необґрунтованими, оскільки вони не є преюдиційними для вирішення спору в цій справі, а висновок Верховного Суду зроблений щодо інших обставин справи.

Довід апеляційної скарги про порушенням положень ст. 265 ЦПК України при складенні судового рішення, а саме на відсутність в рішенні стислого викладу заперечень відповідача, не впливає на правильність судового рішення, оскільки надані заперечення були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки.

Довід апеляційної скарги щодо неналежності доказів розміру матеріальної шкоди є безпідставним, тому що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ЦПК України, ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідач не навів будь-яких доказів на спростування наданих позивачем документів.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи та до переоцінки доказів.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове

рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати відповідача по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» залишити без задоволення, рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 26 травня 2021 року.

Суддя: