У х в а л а

25 травня 2021 року

м. Київ

справа № 953/20321/19

провадження № 61-7793ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа - відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним вище позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано виконавчий напис від 13 травня 2016 року за реєстровим № 11438, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») суми у розмірі 275 318 грн 98 коп. таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати судового збору у розмірі 768 грн 40 коп. Стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено.

У травні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 11 травня 2021 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, заявник просить рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року змінити в частині зменшення розміру витрат на правничу допомогу та скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі, яка підлягає віднесенню до малозначних.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, стабілізувати цивільні правовідносини.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Зазначена справа № 953/20321/19 є незначної складності, а всі мотивування особи, яка подала касаційну скаргу, вже були предметом розгляду в судах двох інстанцій й не потребують додаткового перегляду.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у розділі І Загальних положень ЦПК України, тому її дія поширюється й на стадію касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не погоджується із оскаржуваними судовими рішеннями у частині розподілу судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.

Таким чином, враховуючи майновий критерій у частині оскарження розподілу судових витрат та критерій складності, вказана справа може бути віднесена до категорії малозначних.

Касаційна скарга представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами «а-г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на оскаржувані судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа - відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара