Справа № 501/652/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області. Суддя Тюмін Ю.О.

Секретар судового засідання Морозова Л.Ю.

Позивач ОСОБА_1

Відповідач Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ», представник Камочкіна А.Ю.

Третя особа Профспілка робітників морського транспорту морського порту Чорноморськ.

Вимоги позивача:

- наказ в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» за № 27 від 28.01.2021 р. в частині оголошення простою і встановлення ОСОБА_1 оплати праці з 01.02.2021 р. по 28.02.2021 р. з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки, визнати незаконним та скасувати;

- наказ в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» за № 65 від 25.02.2021 р. в частині оголошення простою і встановлення ОСОБА_1 оплати праці з 01.03.2021 р. по 31.03.2021 р. з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки, визнати незаконним та скасувати;

- стягнути з ДП «МТП «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час простою не з вини працівника починаючи з 01 березня 2021 року по 31 березня 2021 року в сумі 8 253,07 грн.;

- стягнути з ДП «МТП «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі визначених платіжними квитанціями.

Стислий виклад позиції позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працює в ДП «МТП «Чорноморськ» (далі Порт) змінним диспетчером Спеціалізованого паромного комплексу, а також є членом профспілки працівників морського транспорту морського порту Чорноморськ. 28 січня та 25 лютого 2021 року наказами в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» № 27 та № 65 йому було оголошено простій з 01 лютого по 31 березня 2021 року з оплатою з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки відповідно до вимог ст. 113 КЗпП України. Однак ці накази є незаконним та порушують його права з таких підстав:

відповідно до ч. 4 ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Колективним договором за час простою не з вини працівника передбачена оплата в розмірі 2/3 годинної ставки без доплати за роботу у нічний час тим працівникам, яких з їх письмової згоди відпустили додому, а він ніяких заяв про це не писав. Тому відповідач не мав правових підстав відправляти його до дому; йому мають здійснювати оплату згідно Додатку 2 Колективного договору якщо працівник знаходиться на робочому місці в очікуванні роботи, оплата праці відбувається 100% годинної тарифної ставки з доплатою за роботу у нічний та вечірній час.

оскільки на підприємстві склалася небезпечна ситуація, то мають бути застосовані положення ч. 3 ст. 113 КЗпП України, відповідно до яких за час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому виклав заперечення проти позовних вимог, просив відмовити в позові, оскільки накази про оголошення простою були обґрунтовані об`єктивними обставинами введення на всій території України карантину, який і викликав відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, внаслідок чого відбулось зупинення роботи.

Процесуальні дії у справі

В ухвалі про відкритті провадження у справі від 04.03.2021 р. постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою від 24 березня 2021 року, на підставі ч. 11 ст. 187 ЦПК України судом постановлено залишити позов без руху у зв`язку з виявленням невідповідності вимогам ст. ст. 175 177 ЦПК України.

26 березня 2021 року позивач на виконання ухвали суду подав уточнену позовну заяву з виправленими недоліками (а.с. 39 45).

Відповідач просив проводити розгляд справи у його відсутності (а.с. 38).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Позивач перебуває на обліку в Профспілці робітників морського транспорту морського порту Чорноморськ і є членом профспілки (а.с. 46).

Відповідно до наказів в.о. директора Порту від 28.01.2021 р. № 27 та від 25.02.2021 р. № 65 з метою зниження ризику захворювання працівників підприємства коронавірусом COVID-19 вжиття профілактичних заходів, керуючись ст. 34 КЗпП України, з урахуванням п. 3.3.27 Колективного договору Порту оголошувався простій з перебуванням вдома з 01 лютого по 31 березня 2021 року працівникам, зазначеним у додатку до даного наказу, в тому числі позивачу; здійснювати оплату цим працівникам з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки відповідно до вимог ст. 113 КЗпП України (а.с. 56 63).

03 березня 2021 року на позачерговому засіданні комісії з питань надзвичайних ситуацій Порту розглядалися питання щодо дотримання карантинних обмежень на території підприємства (а.с. 66 68). Протокол не містить відомостей про прийняте рішення про зупинення роботи підприємства на період дії карантину.

За твердженням відповідача, простій, оголошений оскаржуваним наказом для позивача, був викликаний продовженням на території України карантину, який викликав відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, внаслідок чого відбулось зупинення роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 КЗпП України простій це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

«Простій» це явище, яке полягає в зупиненні роботи, що стало наслідком дії певних обставин відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотна сила, тощо.

Однак, відповідно до оскаржуваних наказів, простій не полягав у зупиненні роботи підприємства, яке було викликане певними обставинами, як того вимагає ст. 34 КЗпП, а був «оголошений» розпорядчими документами оскаржуваними наказами.

В оскаржуваних наказах зазначено, що працівникам, вибірково зазначеним у додатку до нього, оголошується простій з перебуванням вдома в певний період, з метою зниження ризику захворювання працівників підприємства коронавірусом COVID-19 та вжиття профілактичних заходів.

Більше того, в п. 3 обох оскаржуваних наказів керівникам структурних підрозділів наказано забезпечити безперебійну роботу підпорядкованих підрозділів на термін дії карантину.

Іншими словами, використання інституту простою з метою запобігання поширенню коронавірусної інфекції суперечить також і положенням ч. 2 ст. 34 КЗпП України, які встановлюють, що у разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Більше того, чинним законодавством в сфері запобігання поширенню коронавірусної інфекції не була передбачена заборона діяльності ДП «МТП «Чорноморськ», у зв`язку з чим простій не виник як наслідок дії непереборної дії або інших обставин, а був використаний як привід для прийняття рішення «оголосити» простій вибіркового переліку працівників.

Тому, суд дійшов висновку, що положення частини 1 статті 113 КЗпП України, які регулюють оплату за час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, не можуть бути витлумачені як такі, що оголошення Кабінетом Міністрів України карантину без заборони діяльності підприємства є самодостатньою підставою для оголошення простою на цей період.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однак, право позивача на працю виконання його посадових обов`язків з оплатою відповідно до умов трудового договору було безпідставно порушене відповідачем оголошенням простою під приводом запобігання поширенню коронавірусної інфекції.

Тому порушене право має бути відновлене скасуванням оскаржуваного наказу в частині оголошення простою позивачу та оплату йому з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки.

Судом встановлено, що протягом лютого та березня 2021 року працівник безпідставно не був допущений до виконання своїх посадових обов`язків на підставі оскаржуваних наказів, та йому безпідставно здійснювалася оплата в розмірі 2/3 середньорічної годинної ставки.

В даному випадку ефективним способом порушеного права буде грошова компенсація в розмірі, що становить різницю між фактично отриманим заробітком та сумою середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Суд вважає слушними аргументи відповідача про неточність розрахунку відшкодування, виконаного позивачем, оскільки мають бути враховані грудень та січень (два попередні місяці), а розрахунок базується на сумах в листопаді та грудні 2020 року, крім того позивачем не врахована сума, виплачена йому у березні 2021 року.

Тому, при визначенні суми відшкодування суд приймає до уваги розрахунок, наданий відповідачем з урахуванням зазначених неточностей, відповідно до якого сума відшкодування обчислена відповідно до середнього заробітку відповідно до Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 р., складає 3 670,03 грн. (а.с. 82 83).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги мають бути повністю задоволені, то судовий збір має бути покладений на відповідача.

Керуючись ст. ст. 274, 279, 263 266 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Профспілка робітників морського транспорту морського порту Чорноморськ.

Визнати незаконними та скасувати накази в.о. директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» за № 27 від 28.01.2021 р. в частині оголошення простою і встановлення ОСОБА_1 оплати праці з 01.02.2021 р. по 28.02.2021 р. з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки, а також за № 65 від 25.02.2021 р. в частині оголошення простою і встановлення ОСОБА_1 оплати праці з 01.03.2021 р. по 31.03.2021 р. з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки.

Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час простою не з вини працівника у розмірі з 01 лютого по 31 березня 2021 року у розмірі 3 670,03 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1816 грн.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

Відповідач Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (код ЄДРСПОУ 01125672, адреса: 68001 вул. Праці, 6 м. Чорноморськ Одеської області)

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.О. Тюмін