Справа № 203/1582/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Казака С.Ю.

при секретарі Биченковій Г.С.

за участю представника позивача Романюка Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТАЛ» про визнання недійсним кредитного договору,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилався на те, що в березні 2020 року йому почали надходити дзвінки від працівників відповідача, з яких він дізнався, що ним укладено договір позики із ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» №ЛЛ-00318976. Копію цього договору він отримав від відповідача наприкінці березня 2020 року. Позивач вважає, що кредитний договір не був підписаний з його сторони, сторони не домовились про всі істотні умови визначені законодавством, а сам договір містить умови, які є несправедливими в цілому, суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача, що, в свою чергу, є підставою для визнання такого договору недійсним. Так, в наданій копії договору відсутній його підпис як позичальника. Відсутні відомості щодо передачі йому кредитодавцем грошових коштів. В договорі відсутні істотні умови, передбачені законодавством, а саме: не вказано про необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (ст.12 Закону України «Про споживче кредитування»); відсутні підписи сторін (ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст.207 ЦК України); не вказана реальна річна процентна ставка (ст.12 Закону України «Про споживче кредитування»); не зазначено порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту (ст.12 Закону України «Про споживче кредитування»). Кредитодавець не виконав вимоги ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.9 Закону України «Про споживче кредитування». Такі дії розглядаються як нечесна підприємницька практика в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. В п.3.4 договору кредитор умисно змінив затверджену законом черговість погашення вимог, чим значно обмежив права та погіршив умови договору для позичальника. Відповідно до приписів ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Пунктом 5.5 договору передбачено, що у випадку несплати позичальником суми кредиту в строк 16 календарних днів з дня надання кредиту, позичальник на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити штраф в сумі 100 грн. Пункт 5.6 договору передбачає, що у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та/або процентів за користування кредитом, кредитодавець має право нарахувати позичальнику пеню в розмірі 2,5% від суми залишку кредиту за кожен день прострочення повернення заборгованості. Згідно з положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене, п.5.6 договору має бути визнаний судом недійсним. Оспорюваний договір встановлює чимало обов`язків для позивача (повернути кредит, сплатити проценти, сплатити штраф, повідомляти про зміну місця проживання, тощо) і при цьому не встановлює для відповідача обов`язку виконати договір (надати послугу), а отже таке виконання обумовлене лише власним розсудом виконавця. Такі умови є несправедливими та за приписами ч.6 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» договір має бути визнаний недійсним в цілому. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати недійсним в цілому договір позики №ЛЛ-00318976 від 21.02.2020 року.

Ухвалою від 12.05.2020 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В наданому відзиві відповідач зазначив, що твердження позивача щодо відсутності в договорі його підпису та нікчемності договору не відповідають дійсності, скільки згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятись усно або в письмовій (електронній) формі. Договір №ЛЛ-00318976 від 21.02.2020 року був укладений в електронній формі. Порядок вчинення електронних правочинів регламентується Законом України «Про електронну комерцію» та Правилами надання коштів в позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» №8 від 01.08.2019 року. Відповідно до вказаних Правил встановлено наступний порядок укладення договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) розміщена в мережі інтернет на веб-сайті товариства ІНФОРМАЦІЯ_1 . Клієнт реєструється на вказаному веб-сайті, заповнює заявку встановленої форми. При заповненні заявки на отримання кредиту клієнт надає наступну інформацію: прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, дату народження, паспорті дані, місце реєстрації та фактичного проживання, місце роботи, номер мобільного телефону, а також зазначає номера людей, які, в разі необхідності, зможуть підтвердити його особу та фінансовий стан. У випадку прийняття рішення про надання кредиту, заявнику надсилається «оферта» та текст майбутнього кредитного договору на умовах та в порядку, передбаченому цими Правилами. Кредитний договір укладається в електронному вигляді в особистому кабінеті. При цьому, заявник має технічну можливість прийняти умови кредитного договору або відмовитись від них. Після ознайомлення з умовами кредитного договору, у випадку підтвердження заявником згоди з зазначеними умовами, йому на телефон надсилається одноразовий ідентифікатор, який в подальшому вноситься у відповідне поле для підпису на сайті товариства. Таким чином, заявник акцептує оферту електронним підписом одноразового ідентифікатора, після чого кредитний договір вважається укладеним. Заявник та товариство підписують кредитний договір з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням засобів зв`язку та сайту товариства. Після укладення сторонами кредитного договору та переведення коштів на вказану позичальником банківську картку, другий примірник кредитного договору направляється на електронну адресу позичальника, а на його номер телефону (вказаний ним в анкеті) направляється відповідне SMS-повідомлення. Договір був підписаний сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що не суперечить положенням ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання умов п.1.7 договору кредитодавцем 21.02.2020 року було перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7000 грн., про що свідчить підтвердження платіжного сервісу АТ «ПУМБ». Згідно вимог ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» перед укладенням договору позивач був повідомлений про особу та місцезнаходження кредитодавця та кредитні умови. Також детальний розпис сукупної вартості кредиту був наведений в додатку №1 до договору, який є невід`ємною його частиною (п.1.9 договору). Виходячи із норм діючого законодавства, твердження позивача, що вищевказаний договір є недійсним, безпідставні, оскільки позивач самостійно обрав електронну форму укладення договору; є повністю дієздатним; на момент укладення договору його волевиявлення було вільним та відповідало його внутрішній волі (грошові кошти позивач отримав на свою банківську картку); позивач усвідомлював всі умови договору та вважав умови вигідними для себе (п.4.1 договору). Уклавши договір, позивач підтвердив, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, що розміщені на сайті позикодавця. Згідно п.7.7 договору позивач підтвердив, що отримав від кредитодавця до укладення договору інформацію, зазначену в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; повідомлений про свої права згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.8 Закону України «Про захист персональних даних»; інформація надана кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання тощо. Посилаючись на вказані обставини відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в наданій заяві просив розглядати справу за відсутності його представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч.3 ст.215 ЦК України).

В ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав

і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно змісту ч.ч.1,2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Частинами 3-8,12 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею цього Закону, є оригіналом такого документа.

Положеннями ст.12 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

В силу ч.1 ст.638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21.02.2020 року між сторонами було укладено кредитний договір №ЛЛ-00318976, відповідно до умов п.1.1 якого позивачу було надано кредит в сумі 7000 грн. на умовах зворотності, строковості та сплати процентів за користування кредитом на умовах цього договору.

Згідно підтвердження АТ «ПУМБ» вбачається, що 21.02.2020 року через платіжний сервіс АТ «ПУМБ» було проведено успішну видачу займу з ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» в сумі 7000 грн. на картку клієнта № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), опис платежу (за інформацією ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» - ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_3 , договір №ЛЛ-00318976 від 21.02.2020 року.

Детальний розпис сукупної вартості кредиту наведений в додатку №1 до зазначеного вище кредитного договору, який згідно п.1.9 останнього є його невід`ємною частиною.

В п.7.3 кредитного договору визначено, що його невід`ємною частиною також є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» (при укладенні договорів в електронній формі, далі Правила). Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця в мережі Інтернет за посиланнями https://vashagotivochka.ua/ та http://limecapital.com.ua/.

Розділом 3 вказаних Правил визначено умови та порядок укладання кредитних договорів, якими зокрема передбачено, що:

- заявник авторизується на сайті товариства за допомогою логіну та пароля особистого кабінету;

- здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення;

- на підставі заповненої реєстраційної форми інформаційна система товариства здійснює реєстрацію даних заявника на сайті товариства та створює особистий кабінет заявника/позичальника;

- у випадку прийняття рішення про надання кредиту, заявнику надсилається «оферта» та текст майбутнього кредитного договору на умовах та в порядку, передбаченому цими Правилами;

- кредитний договір укладається в електронному вигляді в особистому кабінеті. При цьому, заявник має технічну можливість прийняти умови кредитного договору або відмовитись від них;

- після ознайомлення з умовами кредитного договору, у випадку підтвердження заявником згоди з зазначеними умовами, йому на телефон надсилається одноразовий ідентифікатор, який в подальшому вноситься у відповідне поле для підпису на сайті товариства. Таким чином, заявник акцептує оферту електронним підписом одноразового ідентифікатора, після чого кредитний договір вважається укладеним.

- заявник та товариство підписують кредитний договір з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням засобів зв`язку та сайту товариства. Після укладення сторонами кредитного договору та переведення коштів на вказану позичальником банківську картку, другий примірник кредитного договору направляється на електронну адресу позичальника, а на його номер телефону (вказаний ним в анкеті) направляється відповідне SMS-повідомлення.

Згідно анкети позичальника від 21.02.2020 року, яка надана відповідачем, вбачається, що остання передбачає зазначення позичальником інформації, яка містить: прізвище, ім`я, по батькові; РНОКПП; дату народження; паспорті дані; місце реєстрації та фактичного проживання; сімейний стан; місце та стаж роботи; доходи; кредитну історію; номер картки та банківської установи; ІР-адреси; номер мобільного телефону та телефону близьких осіб; бажану суми позики, строку кредитування та цілей позики; способу оформлення.

Таким чином, судом встановлено, що спірний кредитний договір укладений між сторонами в день оформлення та подання позивачем до ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» анкети позичальника та перерахування йому суми кредиту в розмірі 7000 грн., з використанням ним електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» та ч.1 ст.205 ЦК України.

Згідно ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

В зв`язку з чим, доводи позивача щодо неукладення договору, оскільки відсутні докази його підписання позичальником та оригінал договору, суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються наданим відповідачем та дослідженими судом доказами.

Також суд враховує, що надана відповідачем анкета позичальника від 21.02.2020 року на отримання кредиту містить персональні дані позивача, зокрема, його анкетні та паспортні дані, які відповідають даним його паспорта, копія якого долучена позивачем до позовної заяви; номер картки платника податків, який відповідає номеру, зазначеному позивачем в позовній заяві; містить інші персональні дані; номер банківської картки на яку і було здійснено перерахування відповідачем кредитних коштів.

При цьому позивачем не надано доказів тому, що банківська картка, на яку було перераховано кредитні кошти, а також номер мобільного телефону, що вказаний в анкеті, йому не належать, а також доказів внесення цих даних до анкети не позивачем, а іншою особою, зокрема, звернення до правоохоронних органів у зв`язку із такими обставинами.

З наданого відповідачем алгоритму укладення кредитного договору, що передбачений Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» (при укладенні договорів в електронній формі), вбачається, що без ознайомлення з цими Правилами, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Підписавши договір з використанням ним електронного підпису одноразовим ідентифікатором позивач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 21.02.2020 року, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Вказане узгоджується з правовими висновками, наведеними в постановах Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243 св 20), від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203 св 20), від 07.04.2021 року у справі №623/2936/19 (провадження №61-1416 св 20).

Посилання позивача на ненадання відповідачем повної інформації щодо умов та настання ризиків при укладенні оспорюваного договору і нечесну підприємницьку практику є безпідставними і ґрунтуються виключно на припущеннях та спростовуються змістом договору про надання фінансового кредиту.

При цьому, суд враховує, що згідно п.1.1 кредитного договору №ЛЛ-00318976 від 21.02.2020 року вбачається, що своїми підписами під цим договором сторони засвідчують, що розуміють зміст та суть поняття «споживчий кредит» та позичальник засвідчує, що кредит, що отримується ним в межах цього кредитного договору має ціль, не пов`язану з задоволенням споживчих потреб позичальника і розуміє, що правовідносини в межах даного кредитного договору не підпадають під поняття/ознаки споживчого кредиту і на них не розповсюджується законодавство, що регулює споживче кредитування в Україні.

Вказані положення п.1.1 договору узгоджуються з відомості анкети позичальника від 21.02.2020 року, в якій позивачем метою отримання кредиту було зазначено «бізнес».

З огляду на це, суд вважає безпідставними посилання позивача в обгрунтування підстав недійсності договору на положення Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування».

Також суд звертає увагу й на непослідовність позиції позивача, який виходячи з фактичних підстав позову одночасно заявляв проте, що договір ним не укладався, що виключає визнання його недійсним та посилався на недійсність договору з підстав невідповідності його положень вимогам діючого законодавства та таких, що порушують його права, як споживача.

Не вбачає суд підстав і для визнання недійсними положень п.5.6 кредитного договору, з посиланням на те, що умови п.п.5.5 та п.5.6 передбачають подвійну відповідальність у вигляді штрафу та пені за одне й те саме порушення, що протирічить ст.61 Конституції України.

Так, суд враховує, що вказані умови було погоджено сторонами договору.

Крім того, згідно умов п.5.5 кредитного договору передбачено штраф у фіксованому розмірі 100 грн., як одноразова міра відповідальності позичальника в разі неповернення ним суми кредиту у визначений в договір строк користування кредитом 16 днів. При цьому, така вимога може бути пред`явлена кредитодавцем не раніше п`ятнадцятого дня існування несплати суми кредиту позичальником.

В той час, як п.5.6 кредитного договору передбачена відповідальність позичальника, в разі порушення ним зобов`язань щодо погашення кредиту та/або відсотків, у вигляді нарахування пені в сумі 2,5% від суми залишку кредиту за кожен день прострочення повернення заборгованості, починаючи з дев`яносто сьомого дня з моменту надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом.

Таким чином, зазначеними вище умовами договору передбачені різні підстави та терміни для нарахування неустойки у вигляді пені та штрафу, що не можна вважати подвійною мірою відповідальності позичальника за одне й те саме порушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, не підтверджені належними доказами та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.203-205,215,638,639,652,1054 ЦК України, ст.ст.5,6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст.ст.3,11,12 Закону України «Про електрону комерцію», ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,211,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТАЛ» про визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28 травня 2021 року.

Суддя С.Ю.Казак