Постанова

Іменем України

02 червня 2021 року

м. Київ

справа № 700/316/20-ц

провадження № 61-3508 св 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, товариство з обмеженою відповідальністю «Наше Зерно Плюс», державний реєстратор виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопа Богдан Анатолійович;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2020 року у складі судді Яценко Г. М.

та постанову Черкаського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року

у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Єльцова В. О., Карпенко О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі -

ГУ Держгеокадастр у Черкаській області), ОСОБА_2 , товариства

з обмеженою відповідальністю «Наше Зерно Плюс» (далі - ТОВ «Наше Зерно Плюс»), державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопи Б. А.

про визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгеокадастру

у Черкаській області, визнання незаконними та скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, визнання договору оренди землі недійсним та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 19 липня 2019 року він звернувся

до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області з клопотанням про надання йому дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення

у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області

за межами населених пунктів за рахунок земельної ділянки під кадастровим номером :03:001:0350.

За результатами розгляду його клопотання, зареєстрованого 30 липня

2019 року за вх. №С-5537/0/94-19, ГУ Держгеокадастру у Черкаській області видало наказ від 16 серпня 2019 року № 23-3038/14-19-СГ про надання йому дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У подальшому на підставі укладеного між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 договору від 01 жовтня 2019 року № 589

було розроблено проєкт землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки, площею 2 га, який відповідно до висновку про розгляд проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 08 листопада 2019 року № було погоджено експертом державної експертизи Більською С. І.

16 грудня 2019 року він через управління надання адміністративних послуг подав заяву до ГУ Держгеокадасту у Черкаській області з проханням затвердити проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2,00 га, у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області, до якої долучив витяг

з Державного земельного кадастру та погоджений проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проте, за результатами розгляду його заяви ГУ Держгеокадастру

у Черкаській області видало наказ від 02 січня 2020 року №23-53/14-20-СГ, яким йому відмовлено у затвердженні проєкту землеустрою та наданні земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0350

у власність з тих підстав, що наказом ГУ Держгеокадастру у Черкаській області затверджено проєкт землеустрою та передано у власність іншій особі цю саму земельну ділянку.

Вказував, що згідно з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому стало відомо про те, що 20 січня 2020 року державним реєстратором виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопою Б. А. було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0350 за ОСОБА_2 , а підставою для реєстрації права власності був наказ ГУ Держгеокадастру у Черкаській області про затвердження документації з землеустрою та надання земельної ділянки

у власність зі зміною цільового призначення від 28 грудня 2019 року

№ 23-6682/14-19-СГ. З цієї інформаційної довідки він дізнався, що державним реєстратором виконавчого комітету Мошнівської сільської

ради Черкаського району Черкаської області Цьопою Б. А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50760594, від 22 січня 2020 року, яким зареєстровано інше речове право на земельну ділянку, а саме право оренди ТОВ «Наше Зерно Плюс» (орендар) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0350, номер запису про інше речове право: 35138740. Підставою для виникнення права оренди зазначено - договір оренди землі від 20 січня 2020 року, б/н.

Позивач вважав, що вищевказані накази ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 28 грудня 2019 року № 23-6682/14-19-СГ про передачу

у власність земельної ділянки та від 02 січня 2020 року № 23-53/14-20-СГ про відмову йому у затвердженні проєкту землеустрою є незаконними,

а право власності ОСОБА_2 та договір оренди землі - недійсними, оскільки він звернувся до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області

з клопотанням про надання йому дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки раніше, ніж ОСОБА_2 і його дії щодо оформлення земельної ділянки були послідовними, своєчасними, з дотриманням вимог законодавства. Проте, ГУ Держгеокадастру у Черкаській області фактично надало необґрунтовану перевагу у відведенні земельної ділянки іншій особі, що порушує його права на рівність перед законом, гарантованого статтею 24 Конституцією України.

Крім того, подальше надання ОСОБА_2 спірної земельної ділянки

в оренду ТОВ «Наше Зерно Плюс» порушує його права та законні інтереси, як потенційного власника земельної ділянки, а тому він має право

на оспорення договору оренди землі від 20 січня 2020 року, б/н. Так само для відновлення його порушеного права необхідно визнати незаконними

та скасувати рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_2 , а також реєстрації договору оренди.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 02 січня 2020 року № 23-53/14-20-СГ «Про відмову

у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки», яким йому відмовлено у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в адміністративних межах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області, розмір земельної ділянки 2 га, кадастровий номер :03:001:0350, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, та наданні цієї земельної ділянки у власність;

- визнати незаконним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 28 грудня 2019 року № 23-6682/14-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність

із зміною цільового призначення», яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано у власність

ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 2 га, (кадастровий номер :03:001:0350) із земель сільськогосподарського призначення державної власності із зміною цільового призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану в адміністративних межах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопи Б. А., індексний номер: 50711224 від 20 січня

2020 року, про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку

з кадастровим номером :03:001:0350 за ОСОБА_2 та визнати припиненим право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0350, яке зареєстроване

в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 січня 2020 року, запис за номером 35092213;

- визнати договір оренди землі, укладений 20 січня 2020 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Наше Зерно Плюс», предметом якого є земельна ділянка, площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0350, розташована на території Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області, недійсним;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопи Б. А., індексний номер: 50760594 від 22 січня

2020 року, про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку

з кадастровим номером :03:001:0350 за ТОВ «Наше Зерно Плюс» та визнати припиненим право оренди ТОВ «Наше Зерно Плюс» на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0350, яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22 січня 2020 року, запис за номером 35092213;

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Черкаській області видати наказ

про затвердження йому проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в адміністративних межах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області, розмір земельної ділянки 2 га, кадастровий номер :03:001:0350, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, та надання цієї земельної ділянки у власність.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 02 січня 2020 року № 23-53/14-20-СГ «Про відмову

у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки», яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в адміністративних межах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області, розмір земельної ділянки 2 га, кадастровий номер :03:001:0350, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, та наданні цієї земельної ділянки у власність.

Визнано незаконним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 28 грудня 2019 року № 23-6682/14-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність із зміною цільового призначення», яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано у власність

ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 2,00 га, (кадастровий номер :03:001:0350) із земель сільськогосподарського призначення державної власності із зміною цільового призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану в адміністративних межах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопи Б. А., індексний номер: 50711224 від 20 січня

2020 року, про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку

під кадастровим номером :03:001:0350 за ОСОБА_2 та припинено усі права та їх обтяження ОСОБА_2 на земельну ділянку під кадастровим номером :03:001:0350, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 січня 2020 року, запис за номером 35092213.

Визнано договір оренди землі, укладений 20 січня 2020 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Наше Зерно Плюс», предметом якого є земельна ділянка, площею 2 га, кадастровий номер :03:001:0350, розташованої на території Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області, недійсним.

Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопи Б. А., індексний номер: 50760594 від 22 січня

2020 року, про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку

під кадастровим номером :03:001:0350 за ТОВ «Наше Зерно Плюс» та визнано припиненим право оренди ТОВ «Наше Зерно Плюс»

на земельну ділянку під кадастровим номером :03:001:0350,

яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

22 січня 2020 року, запис за номером 35138740.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач із заявою про затвердження проєкту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки звернувся раніше, ніж ОСОБА_2 , а також те, що його

дії щодо оформлення земельної ділянки були послідовними,

своєчасними, добросовісними, з дотриманням вимог законодавства. Проте ГУ Держгеокадастру у Черкаській області фактично надав необґрунтовану перевагу у відведенні земельної ділянки іншій особі, що є порушенням конституційного права на рівність перед законом, гарантованого

статтею 24 Конституції України. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що наказ ГУ Держгеокадастру у Черкаській області

від 28 грудня 2019 року № 23-682/14-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність із зміною цільового призначення» та наказ ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 02 січня 2020 року № 23-53/14-20-СГ «Про відмову у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки» необхідно визнати незаконними та скасувати.

Крім того, судом зазначено, що під час передачі у власність земельної ділянки під кадастровим номером :03:001:0350 не дотримано вимог, передбачених Конституцією України та ЗК України, з урахуванням положень статей 203, 215 ЦК України, тому суд визнав недійсним

договір оренди землі, укладений 20 січня 2020 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Наше Зерно Плюс» щодо земельної ділянки під кадастровим номером :03:001:0350. У зв`язку із незаконністю наказу

ГУ Держгеокадастру у Черкаській області про передачу у власність земельної ділянки та недійсністю договору оренди землі, для

відновлення попереднього становища та повернення земельної ділянки

до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, суд скасував рішення державного реєстратора та визнати припиненим право власності ОСОБА_2 та право оренди землі ТОВ «Наше Зерно Плюс».

Разом з тим, суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимоги позивача про зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Черкаській області видати наказ про затвердження йому проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки під кадастровим номером :03:001:0350 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, оскільки суд позбавлений можливості втручатися у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

Суд першої інстанції при цьому послався на відповідні правові висновки Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Черкаського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишено без задоволення, а рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2020 року - без змін

Погоджуючись із висновками районного суду, апеляційний суд також послався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені

у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц, провадження № 14-28цс20. 16 серпня 2019 року, тобто в один день, ГУ Держгеокадастру

у Черкаській області видало накази, якими спочатку надано дозвіл

на розроблення проєкту землеустрою ОСОБА_2 , а потім

ОСОБА_1 , хоча останній першим подав відповідну заяву (30 липня 2019 року). Після розроблення проєкту землеустрою та його погодження ОСОБА_1 16 грудня 2019 року подав до ГУ Держгеокадастру

у Черкаській області заяву про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, у відповідь на яку ним отримано наказ

ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 02 січня 2020 року

№ 23-53/14-20-СГ про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки з тих підстав, що вказану

земельну ділянку вже було передано у власність іншій особі. Разом з тим, ОСОБА_2 подав заяву про затвердження проєкту землеустрою

щодо відведення земельної ділянки у власність 17 грудня 2019 року

і наказом ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 28 грудня 2019 року № 23-6682/14-19-СГ йому затверджено документацію із землеустрою та надано земельну ділянку у власність зі зміною цільового призначення. Отже, незважаючи на те, що заява ОСОБА_1 передувала подачі заяви ОСОБА_2 , йому було відмовлено у затвердженні документації

із землеустрою з підстав її затвердження ОСОБА_2 , що свідчить

про фактичне надання ГУ Держгеокадастру у Черкаській області необґрунтованої переваги у відведенні земельної ділянки ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити. У решті рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали

з Лисянського районного суду Черкаської області.

У квітні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 травня 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області,

ОСОБА_2 , ТОВ «Наше Зерно Плюс», державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаської області

Цьопи Б. А. про визнання незаконними та скасування наказів

ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, визнання незаконними

та скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, визнання договору оренди землі недійсним та зобов`язання вчинити певні дії призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 травня 2021 року клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - про зупинення виконання та дії судового рішення задоволено частково. Виконання рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2020 року у частині скасування рішення державного реєстратора

та визнання припиненим речових прав на земельну ділянку зупинено до закінчення його перегляду у касаційному порядку.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - мотивована тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили всіх обставин справи. Надання ГУ Держгеокадастру у Черкаській області дозволів на розробку проєкту землеустрою щодо відведення

спірної земельної ділянки одночасно ОСОБА_1 та ОСОБА_2

не суперечить вимогам чинного законодавства України, а тому ці фізичні особи набули рівні права на розробку відповідних проєктів землеустрою

та подальше отримання у власність спірної земельної ділянки. Разом

з тим, ОСОБА_2 першим пройшов всі передбачені земельним законодавством процедури безоплатної приватизації земельної ділянки,

а саме: він отримав дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, замовив розроблення такого проєкту у сертифікованого виконавця робіт із землеустрою, отримав погодження розробленого на його замовлення проєкту землеустрою у визначеному законом порядку та звернувся із заявою про затвердження погодженого проєкту землеустрою, а тому першим отримав легітимні сподівання

та правомірні очікування на законне завершення такої процедури -

прийняття ГУ Держгеокадастру у Черкаській області рішення про затвердження проєкту землеустрою та надання йому спірної земельної ділянки у власність. Водночас надання йому у власність земельної

ділянки лише 28 грудня 2019 року було зумовлено виключно незаконними та протиправними попередніми діями ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, оскільки за умови дотримання ним вимог чинного законодавства України надання йому у власність спірної земельної ділянки мало бути здійснено ГУ Держгеокадастру у Черкаській області не пізніше 08 жовтня 2019 року за результатом розгляду його першої заяви та відсутності на той час будь-яких інших претендентів на спірну земельну ділянку, які б пройшли всю процедуру її безоплатної приватизації. Таким чином, суди не врахували, що, отримавши в один день (16 серпня 2019 року) дозвіл на розроблення проєкту землеустрою, ОСОБА_1 значно пізніше (лише 01 жовтня

2019 року) за ОСОБА_2 (21 серпня 2019 року) замовив розроблення відповідного проєкту землеустрою, значно пізніше (лише 05 листопада

2019 року) за ОСОБА_2 (27 серпня 2019 року) розробив та подав свій проєкт на погодження в порядку вимог статті 186-1 ЗК України, значно пізніше (лише 08 листопада 2019 року) за відповідача (29 серпня 2019 року) отримав позитивне погодження такого проєкту, значно пізніше (лише

20 листопада 2019 року) за відповідача (24 вересня 2019 року вперше звернувся до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про затвердження свого погодженого проєкту землеустрою. Отже, позивач свідомо допустив зволікання з розробкою та поданням на затвердження свого проєкту, у зв`язку з чим цілком міг очікувати, що спірну земельну ділянку буде надано у власність іншій особі.

Крім того, згідно з правових позицій Верховного Суду вирішення питання щодо визнання законним чи протиправним рішення про затвердження проєкту землеустрою та надання земельної ділянки у власність одній

із декількох заінтересованих осіб не може ставитись в залежність від

однієї лише обставини щодо порядку черговості подання такими особами своїх відповідних заяв без надання оцінки попередній поведінці всіх учасників цих правовідносин. Зазначене також узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові

від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц, провадження

№ 14-28цс20, на яку суди попередніх інстанцій послалися, проте не вірно застосували.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У травні 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 - на касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , в якому зазначено, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної

скарги - безпідставними. За змістом статті 118 ЗК України завершальним етапом процедури безоплатної приватизації земельних ділянок є саме затвердження проєкту землеустрою та передача (надання) земельної ділянки у власність. Таким чином, законні сподівання на оформлення права власності на земельну ділянку виникають не після отримання дозволу

на розроблення проєкту землеустрою, чи погодження проєкту у порядку статті 186-1 ЗК України, а з моменту звернення до відповідного органу виконавчої влади, чи органу місцевого самоврядування із проханням затвердити погоджений проєкт землеустрою та передання земельної ділянки у власність, оскільки до цього моменту особа повинна усвідомлювати, що земельна ділянка може бути надана у власність іншій особі. Отже, доводи відповідача про те, що він замовив, розробив та погодив проєкт землеустрою раніше, ніж позивач немає правого значення

у цій справі, оскільки ці дії вчинені на проміжних стадіях та не дають особі переваги під час розгляду заяви про затвердження проєкту землеустрою. Посилання касаційної скарги на правові висновки Верховного Суду

у подібних правовідносин також не заслуговують на увагу, оскільки у цих справах інші фактичні обставини.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до довідки із державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 16 січня 2018 року № 113/167-18 земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0350, площею 2 га, що розташована

в адміністративних межах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області за межами населеного пункту перебуває у державній власності (землі резервного фонду), є проінвентаризованою, сформованою та не перебуває у користуванні або власності (т. 1., а. с. 119).

Згідно з наказу ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 16 серпня

2019 року № 23-3038/14-19-СГ ОСОБА_1 надано дозвіл на

розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність, розташованої в адміністративних межах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області за межами населеного пункту орієнтовного розміру 2 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (т. 1, а. с. 11).

На підставі договору від 01 жовтня 2019 року № 589 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 розроблено проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 55,3800, зокрема, ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0350, площею 2 га, у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої в адміністративних межах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області за межами населеного пункту

(т. 1, а. с. 12-15).

Відповідно до висновку про розгляд проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 08 листопада 2019 року № експертом державної експертизи Більською С. І. погоджено проєкт землеустрою

щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 55,3800 га громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованих за межами населеного пункту в адміністративних межах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області (т. 1, а. с. 16).

Через управління надання адміністративних послуг 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 , в особі свого представника, подав заяву вхідний № 281/21-01/3887 до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області про затвердження вказаного проєкту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність. Реєстраційний номер С-9941/0/94-19 від 19 грудня 2019 року

(т. 1, а. с. 17, 79).

Згідно з наказом ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 02 січня

2020 року № 23-53/14-20-СГ, ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проєкту землеустрою та наданні земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0350 у власність з тих підстав, що наказом

ГУ Держгеокадастру у Черкаській області затверджено проєкт землеустрою та передано у власність іншій особі дану земельну ділянку (т. 1, а. с. 18, 80).

Відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Черкаській області

від 16 серпня 2019 року № 23-3012/14-19-СГ ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність, розташованої в адміністративних межах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області за межами населеного пункту, орієнтовного розміру 2 га (т. 1, а. с. 75).

За інформацією реєстраційних номерів вказаних наказів, в один день

ГУ Держегокадастру у Черкаській області спочатку надало дозвіл на розробку проєкту землеустрою ОСОБА_2 , а потім ОСОБА_1 .

Наказами ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 07 жовтня 2019 року № 23-4263/14-19-СГ та від 29 листопада 2019 року № 23-5601714-19 ОСОБА_2 було відмолено у затвердженні проєкту землеустрою та наданні земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0350 у власність, з підстав наявності недоліків у проєкті землеустрою

(т. 1, а. с. 132-133).

Через управління надання адміністративних послуг 17 грудня 2019 року ОСОБА_2 , через свого представника, звернувся із заявою вхідний

№ 281/21-01/3887 про затвердження проєкту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність, розташованої в адміністративних

межах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області

за межами населеного пункту. Реєстраційний номер М-10061/0/94

від 20 грудня 2019 року (т. 1, а. с. 77).

16 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про затвердження

проєкту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність, а 17 грудня 2019 року, таку саму заяву на одну й ту саму земельну ділянку подав ОСОБА_2 .

Згідно з наказом ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 28 грудня 2019 року № 23-6688/14-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність із зміною цільового призначення», затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2 га, (кадастровий номер :03:001:0350) із земель сільськогосподарського призначення державної власності зі зміною цільового призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану в адміністративних межах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області (т. 1, а. с. 78).

Відповідно до договору оренди землі від 20 січня 2020 року

ОСОБА_2 , як орендодавець, надав орендарю - ТОВ «Наше

зерно плюс» в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської

області, кадастровий номер :03:001:0350 на строк 15 років

(т. 1, а. с. 137-144).

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31 січня 2020 року № 198438080 на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопи Б. А. 20 січня 2020 року зареєстровано право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:001:035, за ОСОБА_2 , номер запису про право власності: 35092213, індексний номер: 50711224 від 20 січня 2020 року. Підстава: посвідчення, серія та номер: НОМЕР_1 , видане 04 березня

2015 року, видавник: Адміністрація Державної прикордонної служби України, наказ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність із зміною цільового призначення, серія

та номер : 23-6682/14-19-СГ, виданий 28 грудня 2019 року, видавник: ГУ Держгеокадастру у Черкаській області (т. 1, а. с. 19).

Із вказаної інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав

на нерухоме майно вбачається, що державним реєстратором виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопою Б. А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав

та їх обтяжень, індексний номер: 50760594 від 22 січня 2020 року, яким зареєстровано інше речове право: право оренди ТОВ «Наше Зерно Плюс» () (Орендар) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0350, номер запису про інше речове право: 35138740. Підставою для виникнення права оренди зазначено - договір оренди землі від 20 січня 2020 року б/н (т. 1, а. с. 19, зворот).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право

у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною першою статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання

за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної

і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України

землі сільськогосподарського призначення передаються у власність

та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння

та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118, 186-1 ЗК України.

Судом установлено, що 16 серпня 2019 року, тобто в один день, ГУ Держгеокадастру у Черкаській області видало накази, якими спочатку надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою ОСОБА_2 ,

а потім ОСОБА_1 , хоча останній першим подав відповідну заяву -

30 липня 2019 року, а ОСОБА_2 - 13 серпня 2019 року.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених

у встановленому законом порядку.

Отже, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність

є вичерпним, при цьому відповідний орган у випадку прийняття рішення про відмову у надані такого дозволу зобов`язаний належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Частиною дев`ятою статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу,

у двотижневий строк з дня отримання погодженого проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до положень частин четвертої, п`ятої та шостої статті 186-1 ЗК України розробник проєкту землеустрою подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Орган, зазначений в частині першій цієї статті, зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проєкту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Згідно з частиною першою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації

у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про землеустрій» проєкти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються лише у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

У дозволі на виготовлення проєкту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона буде знаходитись).

Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проєкту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України «Про землеустрій»).

Отже, дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу у подальшому точно визначити предмет оренди. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду у майбутньому.

Разом з тим, рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі

чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, провадження № 14-301цс18).

Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності.

До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду

у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц, провадження № 14-28цс20, яку суди застосували, в якій також зазначено, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на

це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи.

Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки в оренду зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проєкту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених норм (стаття 121 ЗК України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проєкту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди.

Судом встановлено, що на час звернення ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області спірна земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0350 перебувала у державній власності (землі резервного фонду) та вже була сформована, їй було присвоєно кадастровий номер, що підтверджується довідкою із державної статистичної звітності про наявність земель

та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями

від 16 січня 2018 року № 113/167-18 (т. 1, а. с. 119). Зазначене також підтверджується проєктами землеустрою, виготовленими на замовлення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (т. 1, а. с. 12-15, 112-131).

Отже, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що

проєкти землеустрою щодо відведення земельної ділянки замовлялися

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з метою зміни її цільового призначення із земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код 01.01 ) на ведення особистого селянського господарства (код 01.03) у порядку статті 50 Закону України «Про землеустрій», а тому посилання відповідача на те, що ним розроблено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки раніше (27 серпня 2019 року), ніж позивачем (01 жовтня 2019 року) правового значення для правильного вирішення цієї справи немає, так як спірну земельну ділянку вже було сформовано та присвоєно кадастровий номер, тобто визначено її як об`єкт цивільних прав не за розробленим за замовленням відповідача проєктом землеустрою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року

у справі № 688/2908/16-ц, провадження № 14-28 цс 20, на яку вірно послалися суди попередніх інстанцій, зазначено, що розподіл землі

є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності

і добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка раніше

за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулася

з відповідною заявою. Крім того, такий підхід стимулює використання інсайдерської інформації, що є одним із проявів корупції, а тому

є неприпустимим. Тим більше не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу.

За змістом статті 118 ЗК України завершальним етапом процедури безоплатної приватизації земельних ділянок є саме затвердження проєкту землеустрою та передача (надання) земельної ділянки у власність. Таким чином, реальні законні сподівання на оформлення права власності на земельну ділянку виникають не після отримання дозволу на розроблення проєкту землеустрою, чи погодження проєкту у порядку статті 186-1 ЗК України, а саме з моменту звернення до відповідного органу виконавчої влади, чи органу місцевого самоврядування із проханням затвердити погоджений проєкт землеустрою та передання земельної ділянки

у власність, оскільки до цього моменту особа повинна усвідомлювати, що земельна ділянка може бути надана у власність іншій особі.

Судами встановлено, що після розроблення проєкту землеустрою та його погодження у порядку статті 186-1 ЗК України ОСОБА_1 16 грудня

2019 року подав до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області заяву

про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства,

у відповідь на яку ним отримано наказ ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 02 січня 2020 року № 23-53/14-20-СГ про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки з тих підстав, що вказану земельну ділянку вже було передано у власність іншій особі. Разом з тим, ОСОБА_2 подав заяву про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність 17 грудня

2019 року і наказом ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 28 грудня 2019 року № 23-6682/14-19-СГ йому затверджено документацію із землеустрою та надано земельну ділянку у власність зі зміною цільового призначення.

З огляду на викладене, суди на підставі належним чином оцінених

доказів, поданих сторонами, правильно виходили з того, що незважаючи

на те, що заява ОСОБА_1 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність передувала подачі заяви ОСОБА_2 , йому було відмовлено у затвердженні документації

із землеустрою з підстав її затвердження ОСОБА_2 , що свідчить

про фактичне надання ГУ Держгеокадастру у Черкаській області необґрунтованої переваги у відведенні земельної ділянки ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 .

За таких обставин Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про незаконність оспорюваних наказів

ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 02 січня 2020 року

№ 23-53/14-20-СГ «Про відмову у затвердженні проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки» та від 28 грудня 2019 року

№ 23-6682/14-19-СГ «Про затвердження документації із землеустрою

та надання земельної ділянки у власність із зміною цільового призначення».

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Верховний Суд вважає також вірним висновки судів про недійсність договору оренди землі, укладеного 20 січня 2020 року між

ОСОБА_2 та ТОВ «Наше Зерно Плюс», щодо земельної ділянки

під кадастровим номером :03:001:0350, так як під час передачі

у власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки ГУ Держгеокадастру

у Черкаській області не було дотримано вимог, передбачених Конституцією України та ЗК України, що з урахуванням положень статей 203, 215 ЦК України, є правовою підставою для визнання оспореного договору оренди землі недійсним.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_2 першим пройшов

всі передбачені земельним законодавством процедури безоплатної приватизації земельної ділянки, а тому першим отримав легітимні сподівання та правомірні очікування на законне завершення такої процедури - прийняття ГУ Держгеокадастру у Черкаській області рішення про затвердження проєкту землеустрою та надання йому спірної земельної ділянки у власність є безпідставними, оскільки спростовуються змістом положень статті 118 ЗК України, відповідно до яких завершальним

етапом процедури безоплатної приватизації земельних ділянок є саме затвердження проєкту землеустрою та передача (надання) земельної ділянки у власність. На відмінну від ОСОБА_2 , ОСОБА_1 першим подав належно оформлену заяву про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, а тому першим отримав легітимні сподівання та правомірні очікування на законне завершення такої процедури - прийняття ГУ Держгеокадастру у Черкаській області рішення про затвердження проєкту землеустрою та надання йому спірної земельної ділянки у власність.

Посилання касаційної скарги на правові висновки Верховного Суду, викладених у подібних правовідносин, не заслуговують на увагу, оскільки

у цих справах інші фактичні обставини, а саме те, що позивачами, яким

було відмовлено у передачі земельної ділянки у приватну власність,

було дотримано встановленої законом процедури одержання безоплатно

у власність земельної ділянки із земель державної власності, зокрема,

на підставі технічної документації, виготовленої саме позивачами, було сформовано земельну ділянку, а тому Верховний Суд з цих підстав

визнавав протиправними рішення відповідних органів про затвердження відповідачам проєктів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, які вже були сформовані раніше на підставі проєктів землеустрою інших осіб, тобто позивачів у справі.

Так, ОСОБА_2 першим, ніж ОСОБА_1 , розробив проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, проте розроблення вказаного проєкту землеустрою було зумовлено зміною цільового призначення спірної земельної ділянки, яка вже була сформованою, їй присвоєно кадастровий номер, а тому його законний інтерес щодо можливості завершити розпочату ним процедуру приватизації земельної ділянки у такому випадку не підлягає захисту. При цьому як встановлено судами попередніх інстанцій, розроблений ОСОБА_2 проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки містив недоліки,

а тому саме з цих підстав ГУ Держгеокадастру у Черкаській області наказами від 07 жовтня 2019 року №23-4263/14-19-СГ та від 29 листопада 2019 року №23-5601714-19 відмовляло у задоволенні заяв ОСОБА_2 від 24 вересня 2019 року та від 21 листопада 2019 року відповідно

про затвердження проєкту землеустрою та наданні земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0350 у власність.

Інші доводи касаційної скарги спростовуються вищенаведеним

і не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових

рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

При цьому, згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 09 лютого

2021 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2020 року у частині скасування рішення державного реєстратора та визнання припиненим речових прав на земельну ділянку.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець