Справа № 545/510/21
Провадження № 2/545/566/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2021 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Потетій А.Г.,

при секретарі Данко А.Р.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду у м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Хорольська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Хорольська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з первісним позовом до Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Хорольська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно даних довідки № 1579 виданої 18.06.2020 року виконавчим комітетом Хорольської міської ради Полтавської області на час смерті ОСОБА_7 останнім місцем його реєстрації та проживання було АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини за цією ж адресою проживала його друга дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та їх спільний син - ОСОБА_5 , 1996 р.н., які є родичами першої черги спадкування.

ОСОБА_7 був одружений двічі. Перший шлюб було зареєстровано 22.04.1977 року з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (матір`ю позивачки). У першому шлюбі народилося двоє дітей: позивачка - ОСОБА_6 . На час смерті батька позивач разом із своєю сім`єю були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

Шлюб померлого батька із її матір`ю було розірвано у січні 1995 року на підставі рішення Полтавського районного суду. З моменту розірвання шлюбу ОСОБА_9 втратила право спадкування за законом після ОСОБА_7

Відтак спадкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (друга дружина спадкодавця), ОСОБА_5 , 1996 р.н. (син від другого шлюбу), позивачка ОСОБА_6 та її сестра ОСОБА_10 (діти спадкодавця від першого шлюбу).

03.07.2020 року позивач звернулася до Хорольської державної нотаріальної контори як спадкоємець першої черги за законом із усною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : АДРЕСА_2 .

Після звернення до нотаріуса позивачу стало відомо, що спадкова справа після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не відкривалася. В ході вивчення та проведення правового аналізу документів, наданих нею для вчинення нотаріальної дії та що стосуються житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами було куплено на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в період його перебування у шлюбі з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У 1985 році ОСОБА_7 отримав дозволи на проведення будівництва нового житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 .

Будівництво нового будинку було закінчено до розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , однак документи, що посвідчують право власності на вищевказаний житловий будинок як це було передбачено ч.2 ст. 227 Цивільного кодексу України в редакції від 18.07.1963 року не оформив, право власності на новостворений об`єкт нерухомого майна не зареєстрував. Побудований у період шлюбу житловий будинок з господарськими спорудами за нормами сімейного права має ознаки спільного майна подружжя.

03.07.2020 року нотаріусом було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії посилаючись на те, що відповідно до вимог ст. 68 Закону України « Про нотаріат» , видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності спадкодавця на це майно. Все вище вказане не дає змоги виконати вимоги ст. 68 Закону України « Про нотаріат» та визначити склад спадкового майна, що є необхідною умовою для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Спадщина на майно ОСОБА_7 відкрилася, коли діяли норми Цивільного кодексу УРСР від 18.07. 1963 року.

Статтею 549 Цивільного кодексу УРСР кодексу визначалися дії, що свідчать про прийняття спадщини: 1) якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном; 2) якщо спадкоємець подав у державну нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року вищевказані дії мали бути здійснені спадкоємцем протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Якщо заява про прийняття спадщини спадкоємцем, який бажає спадкувати, не була вчасно подана, то за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд за наявності на те законних підстав може визначити йому додатковий строк , достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини або визнати спадкоємця таким, що фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, відповідно до норм цивільного законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року та постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»: на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). При вирішення спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась та була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 427/02-31 від 03.07.2020 року підтверджується той факт, що жодним із спадкоємців першої черги не було подано до державної нотаріальної контори по місцю відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до довідки № 1293 від 17.06. 2020 року, виданої виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, на день смерті ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), за адресою: АДРЕСА_2 проживали та були зареєстровані:

- ОСОБА_12 , 1956 р.н. (перша дружина);

- ОСОБА_10 , 1986 р.н. (сестра позивача, донька спадкодавця);

- ОСОБА_6 , 1978 р.н. (позивач) та її діти: ОСОБА_13 , 1994 р.н., ОСОБА_14 , 2000 р.н. та ОСОБА_15 , 2000 р.н.

Позивач зареєстрована в даному будинку з 1994 року, постійно проживає з 1998 року.

Відповідно до довідки № 1295 від 17.06.2020 року, виданої виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_1 приступила до управління та володіння спадковим майном після померлого батька - ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом постійного проживання з 1998 року в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

З вищевказаного вбачається, що позивачка фактично прийняла спадщину в силу ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року.

Згідно зі ст. 392 ЦК України у разі відсутності документа, який засвідчує право власності, право власності може бути визнане в судовому порядку.

На підставі вищевикладеного позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

05.05.2021 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 , Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Хорольська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позову позивач за зустрічним позовом посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 із 22.04.1977року по січень 1995року. Шлюб розірвано за позовом чоловіка рішенням Полтавського районного суду Полтавської області. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Під час зареєстрованого шлюбу із ОСОБА_7 ними був придбаний будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.09.1984 року, посвідченого секретарем Ковалівської сільської ради Полтавського району і області В.Д. Шкурко ОСОБА_18 продав, а ОСОБА_7 купив жилий будинок загальною жилою площею 30 кв.м. з відповідними надвірними будівлями АДРЕСА_2 , розташованій на земельній ділянці радгоспного фонду розміром 0,25 га. Продаж вчинено за 1000 карбованців. Договір купівлі-продажу зареєстровано в реєстрі за №38. Будиночок був малий за розміром і ветхий, тому в подальшому ми почали його перебудову. Позивачкою наданий план на перебудову будівлі в масиві садиби ОСОБА_7 , жителя села Ковалівка, Ковалівської сільської ради Полтавського району. До складеного плану масиву садиби при перебудові будівлі прикладаються документи на дозвіл на проведення перебудови будівлі в селі Ковалівка. Наділена садиба згідно рішення дирекції радгоспу ім. А.С. Макаренка за наказом №72 /п від 16 жовтня 1984 року. Мається також паспорт за №35 від 21.03.1985року виданий виконкомом Полтавської районної ради народних депутатів Полтавської області та зареєстрований за №7 у виконкомі Ковалівської сільської ради і на забудову садиби в сільському населеному пункті Української PCP від 25.03.1985 року, згідно з яким під забудову виділено 0,25 га із присадибного фонду радгоспу згідно запису по загальній шнуровій книзі рішенням виконкому Ковалівської сільської ради народних депутатів від 04.02.1985 року за №223 забудова ділянки дозволена відповідно до рішення виконкому районної Ради народних депутатів від 19.02.1985 року за №94. На наданій земельній ділянці присадибного типу дозволено будівництво житлового будинку по типовому проекту №184-24-12 жилою площею 40,7 кв.м. на 3 кімнати будівельним об`ємом 262,74 куб.м. з надвірними будівлями: сараєм, літньою кухнею і гаражем.

Перебудова придбаного будинку здійснювалася за спільні кошти подружжя і завершилася в 1995 році в основному, а кухню і галерею вона добудовувала вже після розірвання шлюбу в 1997 році. Після закінчення перебудови вони із сім`єю почали проживати у збудованому будинку. Однак, документи про право власності на новостворений об`єкт - будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці загальною площею 0,25 га до кінця не оформили.

В подальшому сімейні відносини з чоловіком у неї не склалися і в січні 1995 року ОСОБА_7 подав позов до неї про розірвання шлюбу, який рішенням Полтавського районного суду Полтавської області 25 січня 1995 року було розірвано.

Вдруге ОСОБА_7 одружився із ОСОБА_4 в 1995 році. 10.05.1995 року він переїхав до своєї нової жінки в місто Хорол і проживав там з нею за адресою: АДРЕСА_1 по день смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що йому належало.

Позивачка за зустрічним позовом вдруге зареєструвала шлюб із ОСОБА_19 , 1948року народження ІНФОРМАЦІЯ_8 . ОСОБА_19 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 . Після його смерті вона повернулася у свій будинок за вищевказаною адресою і постійно до теперішнього часу проживаю в ньому. Сплачую за користуванні газом та електроенергією.

Відповідно до довідки Ковалівської сільської ради Полтавського району та області за №1253 від 17.06.2020 на день смерті ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 проживали та були зареєстровані:

- ОСОБА_20 1956р.н.,

- ОСОБА_21 , 1986р.н.,

- ОСОБА_1 , 1978 р.н.,

- ОСОБА_14 , 2000р.н.,

- ОСОБА_15 , 2000р.н.

Постановою нотаріуса Хорольської державної нотаріальної контори від 03.07.2020 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 на усну заяву ОСОБА_1 відмовлено в зв`язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_7 не оформив правовстановлюючого документу на новостворене майно та не зареєстрував право власності на нього. Державний нотаріус Решта С.М. зазначає у постанові, що побудований у період шлюбу житловий будинок з господарськими будівлями за нормами сімейного права має ознаки спільного майна подружжя ОСОБА_7 і ОСОБА_20 .

Відповідно до постанови Хорольської державної нотаріальної контори встановлено, що спадкова справа на майно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не відкривалася.

Згідно даних довідки № 1579 виданої 18.06.2020 року виконавчим комітетом Хорольської міської ради Полтавської області на час смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнім місцем його реєстрації та проживання було АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини за цією ж адресою проживала його дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його син, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Нотаріус також зазначає, що спадщина на майно ОСОБА_7 відкрилася, коли діяли норми Цивільного Кодексу в редакції від 18.07.1963 року.

Статтею 549 цього Кодексу визначалися дії, що свідчать про прийняття спадщини: 1)якщо спадкодавець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном; 2) якщо спадкодавець подав у державну нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України від 18.07.1963 року вищевказані дії мали бути здійснені спадкоємцем протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Якщо заява про прийняття спадщини спадкоємцем, який бажає спадкувати, не була вчасно подана, то за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд за наявності на те законних підстав може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, або визнати спадкоємцем таким, що фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, відповідно до норм цивільного законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини.

В ході вивчення та проведення правового аналізу документів, що стосуються житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 державний нотаріус Хорольської державної нотаріальної контори зазначає, що цей житловий будинок був куплений на ім`я ОСОБА_7 в період перебування в шлюбі із ОСОБА_20 , дозволи на будівництво і саме будівництво нового будинку замість купленого ветхого будинку було здійснено у період зареєстрованого шлюбу із ОСОБА_20 .

Будинковолодіння по АДРЕСА_2 було придбано за наші спільні кошти з чоловіком, ОСОБА_7 , в подальшому перебудовано і ними збудований новий будинок із господарськими будівлями і спорудами під час зареєстрованого шлюбу, він є їхнью спільною сумісною власністю. Таким чином, в силу приписів закону сімейного права, позивачці за зустрічним позовом належить Ѕ частина цього будинковолодіння.

Правовідносини, що склалися відносно об`єкту спадкування жилого будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_3 мали місце у період із 1984року по січень 1995 року - у період дії Цивільного Кодексу України 1963 року та Кодексу про шлюб та сім`ю України 1969 року. Тому слід застосовувати правила чинного на час виникнення правовідносин законодавства.

Зокрема, відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 28 цього Кодексу в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Також позивачка за зустрічним позовом зазначає, що ніхто із спадкоємців першої черги не подав належним чином оформленої заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 і не подав заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, окрім її доньки - ОСОБА_1 .

У відзиві на первісний позов відповідач ОСОБА_2 не заперечувала щодо встановлення факту фактичного прийняття спадщини її донькою - ОСОБА_1 , після смерті батька, її першого чоловіка - ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном Ѕ частиною житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Не заперечувала проти визнання за позивачем права власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 з підстав зазначених у позові, підтвердивши фактичні обставини зазначені позивачем за первісним позовом.

За таких обставин позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

В судове засідання позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та її представник адвокат Ольшанська О.Б. не з`явилися, надіславши на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та прохала задовольнити. Зустрічний позов ОСОБА_1 визнала, просила задовольнити.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, зустрічний позов підтримала та прохала задовольнити. Первісний позов визнала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, первісний та зустрічний позови визнала та прохала їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, первісний та зустрічний позови визнав та прохав їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, первісний та зустрічний позови визнала та прохала їх задовольнити.

Від представника відповідача Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечували.

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Хорольської державної нотаріальної контори до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні спору поклались на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що первісний та зустрічний позови підлягають до задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно даних довідки № 1579 виданої 18.06.2020 року виконавчим комітетом Хорольської міської ради Полтавської області на час смерті ОСОБА_7 останнім місцем його реєстрації та проживання було АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини за цією ж адресою проживала його друга дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та їх спільний син - ОСОБА_5 , 1996 р.н., які є родичами першої черги спадкування.

ОСОБА_7 був одружений двічі. Перший шлюб було зареєстровано 22.04.1977 року з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (матір`ю позивачки). У першому шлюбі народилося двоє дітей: позивачка - ОСОБА_6 та її сестра - ОСОБА_10 . На час смерті батька позивач разом із своєю сім`єю були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

Шлюб померлого батька із її матір`ю було розірвано у січні 1995 року на підставі рішення Полтавського районного суду. З моменту розірвання шлюбу ОСОБА_9 втратила право спадкування за законом після ОСОБА_7

Відтак спадкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (друга дружина спадкодавця), ОСОБА_5 , 1996 р.н. (син від другого шлюбу), позивачка ОСОБА_6 та її сестра ОСОБА_10 (діти спадкодавця від першого шлюбу).

03.07.2020 року позивач звернулася до Хорольської державної нотаріальної контори як спадкоємець першої черги за законом із усною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою : АДРЕСА_2 .

Після звернення до нотаріуса позивачу стало відомо, що спадкова справа після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не відкривалася. В ході вивчення та проведення правового аналізу документів, наданих нею для вчинення нотаріальної дії та що стосуються житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами було куплено на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в період його перебування у шлюбі з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У 1985 році ОСОБА_7 отримав дозволи на проведення будівництва нового житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 .

Будівництво нового будинку було закінчено до розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , однак документи, що посвідчують право власності на вищевказаний житловий будинок як це було передбачено ч.2 ст. 227 Цивільного кодексу України в редакції від 18.07.1963 року не оформив, право власності на новостворений об`єкт нерухомого майна не зареєстрував. Побудований у період шлюбу житловий будинок з господарськими спорудами за нормами сімейного права має ознаки спільного майна подружжя.

Відповідно до ст. 22 СК України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 28 цього Кодексу в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

03.07.2020 року нотаріусом було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії посилаючись на те, що відповідно до вимог ст. 68 Закону України « Про нотаріат», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності спадкодавця на це майно. Все вище вказане не дає змоги виконати вимоги ст. 68 Закону України « Про нотаріат» та визначити склад спадкового майна, що є необхідною умовою для видачі свідоцтва про право на спадщину.

Спадщина на майно ОСОБА_7 відкрилася, коли діяли норми Цивільного кодексу УРСР від 18.07. 1963 року.

Статтею 549 Цивільного кодексу УРСР кодексу визначалися дії, що свідчать про прийняття спадщини: 1) якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном; 2) якщо спадкоємець подав у державну нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року вище вказані дії мали бути здійснені спадкоємцем протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Якщо заява про прийняття спадщини спадкоємцем, який бажає спадкувати, не була вчасно подана, то за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд за наявності на те законних підстав може визначити йому додатковий строк , достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини або визнати спадкоємця таким, що фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, відповідно до норм цивільного законодавства, яке діяло на час відкриття спадщини.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року та постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»: на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). При вирішення спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась та була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 427/02-31 від 03.07.2020 року підтверджується той факт, що жодним із спадкоємців першої черги не було подано до державної нотаріальної контори по місцю відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до довідки № 1293 від 17.06. 2020 року , виданої виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, на день смерті ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), за адресою: АДРЕСА_2 проживали та були зареєстровані:

- ОСОБА_12 , 1956 р.н. (перша дружина);

- ОСОБА_10 , 1986 р.н. (сестра позивача, донька спадкодавця);

- ОСОБА_6 , 1978 р.н. (позивач) та її діти: ОСОБА_13 , 1994 р.н., ОСОБА_14 , 2000 р.н. та ОСОБА_15 , 2000 р.н.

ОСОБА_1 зареєстрована в даному будинку з 1994 року, постійно проживає з 1998 року.

Відповідно до довідки № 1295 від 17.06.2020 року, виданої виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_1 приступила до управління та володіння спадковим майном після померлого батька - ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом постійного проживання з 1998 року в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

З вищевказаного вбачається, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину в силу ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року після ОСОБА_7 на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , інша Ѕ частина якого належить ОСОБА_2 відповідно до ст. 22 КпШС України як на майно, нажите подружжям за час шлюбу і є його спільною сумісною власністю.

Згідно зі ст. 392 ЦК України у разі відсутності документа, який засвідчує право власності, право власності може бути визнане в судовому порядку.

Згідно п. 4.14., п. 4.15., п. 4.20. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 р. видача свідоцтв про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Частиною третьою ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав.

На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на позивачів за первісним та зустрічним позовом, згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 12,13, 30, 78-80, 141, 258 268, 280-283, 284, 352 ЦПК України, ст.11, 15-16, 328, 346, 355-357, 370, 1268,1270 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 фактично прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном Ѕ частиною житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Судові витрати по сплаті судового збору сплачені при зверненні до суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 віднести за їх рахунок.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: А.Г. Потетій