КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1197/21
Провадження № 2/552/815/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2021 року м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Миронець О.К.

за участі секретаря судового засідання Сороки Є.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення сервітуту, третя особа Комунальне підприємство «Полтававодоканал»

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та просить суд встановити постійний безоплатний земельний сервітут на користь ОСОБА_1 , за рахунок земельної ділянки, кадастровий номер :05:002:1010 площею 752 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 який полягає у вільному проході (без огородження) та доступі до відповідного колодязя та водопровідної труби, її експлуатації, а також проїзду транспортом в разі необхідності її ремонту через визначену частину земельної ділянки площею 172 кв.м. Свій позов обґрунтував тим, що він є власником будинку за адресою АДРЕСА_2 , який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :05:002:0293. Відповідач обмежує його право доступу до водопровідного колодязя та крану який знаходиться на земельній ділянці відповідача. Від укладення договору про встановлення земельного сервітуту відповідач відмовився, отже він звернувся до суду за захистом свого права.

Відповідно до ухвали суду від 16.03.2021 року відкрито спрощене провадження з викликом сторін.

15.04.2021 року відповідач подав відзив на позов, просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що з боку КП «Полтававодоканал» не було претензій щодо надання доступу до водопроводу. Отже, оскільки позивач не є власником водопроводу, отже він не має права звертатись до суду з даним позовом, оскільки його права жодним чином не порушено. Крім того, відповідач не обмежував доступу позивачу до водопроводу та крану.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд його задовольнити з підстав викладених у позові.

В судовому засіданні відповідач та його представник просили відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві.

Представник третьої особи КП «Полтававоданал`в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, пояснень щодо позову не подав.

Суд заслухавши сторони встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_2 .

З витягу з рішення Київської районної в м. Полтаві ради від 21.12.2018 року вбачається, про те, що затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 площею 932 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер :05:002:0293).

З витягу з рішення Київської районної в м. Полтаві ради від 05.09.2019 року вбачається, про те, що затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , площею 752 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :05:002:1010).

З листа Управління з питань містобудування та архітектури від 06.05.2019 року вбачається, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 має планувальні обмеження (ІІІ-пояс зони санітарної охорони підземних джерел господарсько-питного водопостачання).

Відповідно до ст. 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

В судовому засіданні встановлено, що для забезпечення питною водою власники будинків по АДРЕСА_2 створили кооператив за кошти якого проведено водопровідну мережу.

У пункті 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №3 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне використання своєї власності неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом.

Крім того, земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлюється.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Однак, позивачем не було доведено тієї обставини, що функціонування їх господарства та задоволення їх потреб перебуває у виключній залежності від встановлення обмеження щодо чужої земельної ділянки та неможливе в інший спосіб.

Також в судовому засіданні встановлено,що відповідач не чинив перешкоди позивачу щодо користування водопроводом.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі .

У зв`язку з відмовою в задоволені позову судові витрати не підлягають до відшкодування.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 02.06.2021 року.

СУДДЯ Миронець О.К.