СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8230/21

пр. № 2-о/759/753/21

27 травня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Журибеди О.М.

за участі секретаря - Скиданенко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду міста Києва цивільну справу за заявою адвоката Смиковського Д.П. в інтересах громадянки Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: Подільського районного у м. Києві відділу ДРАГС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), громадянки України ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року громадянка Німеччини ОСОБА_1 через свого представника звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з заявою, якою просить встановити, що дитина ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в Києві шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій, є її сином.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в Україні у громадян Німеччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які згідно свідоцтва відділу РАЦС міста Вільсдруф № НОМЕР_2 від 01.07.2016 р. перебувають в зареєстрованому шлюбі, народився син ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 був народжений сурогатною матір`ю - громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до вимог Наказу МОЗ України №787 від 09.09.2013 «Про затвердження Порядку застосування допоміжних репродуктивних технологій в Україні».

Реєстрація народження дитини була проведена відповідно до ст.ст. 123, 133 Сімейного кодексу України та п. 11 глави 1 розділу ІІІ наказу Міністерства юстиції України №52/2 від 18.10.2000 р.

Факт народження дитини підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , виданого Подільським районним у м. Києві відділом ДРАЦС Головного територіального управління Міністерства юстиції у м. Києві 16 травня 2017 р. (актовий запис №1385). Дитина має генетичну спорідненість з подружжям, що підтверджується довідкою про генетичну спорідненість батьків (батька чи матері) з плодом №1505/3 від 15.05.2017 р. товариства з обмеженою відповідальністю «BIOTEXCOM» м. Києва

Проте правом ФРН, громадянкою якої є заявниця, сурогатне материнство заборонене, і в якості матері відповідно до § 1591 ЦК ФРН визнається лише жінка, яка народила дитину (сурогатна матір), а тому, видане в Україні свідоцтво про народження дитини в ФРН не визнається.

Невизнання факту родинних відносин заявниці та дитини обґрунтовується Верховним судом ФРН тим, що цей факт підтверджується не рішенням суду, а рішенням (актом) українського органу реєстрації актів цивільного стану, яке не відповідає змісту частини 1 параграфу 108 Закону ФРН «Про провадження у справах сім`ї та з питань добровільної підсудності».

Факт невизнання заявниці матір`ю дитини підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом РАЦС м. Косвіг (Німеччина) № НОМЕР_3 від 27.07.2017 р., в якому матір`ю ОСОБА_4 записана сурогатна матір ОСОБА_2 .

З урахуванням вище зазначеного для реєстрації в Німеччині заявниці матір`ю дитини необхідно у судовому порядку встановити факт родинних відносин.

ОСОБА_7 також посилається на те, що відмова офіційних органів ФРН у визнанні факту родинних відносин та свідоцтва про народження, виданого в Україні, порушує права матері та дитини, зокрема в частині матеріального забезпечення та піклування.

Представник заявниці в судовому засіданні викладені в заяві вимоги підтримав та просив її задовольнити.

Заінтересовані особи громадянка ОСОБА_2 та орган реєстрації в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи, та встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2. ст. 123 Сімейного кодексу України у разі перенесення в організм іншої жінки ембріона людини, зачатого подружжям в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, батьками дитини є подружжя.

Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу, виданого відділом РАЦС міста Вільсдруф № НОМЕР_2 від 01.07.2016 р., громадянка ФРН ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянином ФРН ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого Подільським районним у м. Києві відділом ДРАЦС Головного територіального управління Міністерства юстиції у м. Києві 16 травня 2017 р., ІНФОРМАЦІЯ_5 у подружжя народилася дитина чоловічої статі ОСОБА_4 , батьком якої є ОСОБА_6 , а матір`ю ОСОБА_1 , про що зроблено актовий запис за №1385 від 16 травня 2017 р.

На підставі повного витягу з реєстру актів цивільного стану № 9 від 03 березня 2021 р. встановлено, що згідно медичного свідоцтва про народження №1557 від 27.04.2017 р. Київського пологового будинку №2 ОСОБА_4 був народжений сурогатною матір`ю - громадянкою України ОСОБА_2 .

Також витягом підтверджується, що підставою для запису ОСОБА_6 та ОСОБА_1 батьками дитини стали довідка про генетичну спорідненість батьків (батька чи матері) з плодом №1505/3 від 15.05.2017 р. товариства з обмеженою відповідальністю «BIOTEXCOM» м. Києва та заява сурогатної матері ОСОБА_2 від 10.05.2017 р. про дачу згоди на запис батьками дитини громадян ФРН ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , засвідченої приватним нотаріусом КМНО Лавренюк С.М. за реєстраційним номером №2753.

Народження дитини відбулося в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до вимог Наказу МОЗ України №787 від 09.09.2013 «Про затвердження Порядку застосування допоміжних репродуктивних технологій в Україні», а реєстрація факту народження дитини була проведена відповідно до вимог ст.ст. 123, 133 Сімейного кодексу України та п. 11 глави 1 розділу ІІІ наказу Міністерства юстиції України №52/2 від 18.10.2000 р.

Проте правом Німеччини, громадянами якої є подружжя, сурогатне материнство заборонене, і в якості матері відповідно до параграфу 1591 Цивільного кодексу ФРН визнається лише жінка, яка народила дитину (сурогатна матір), про що свідчить свідоцтво про народження, видане відділом РАЦС м. Косвіг (Німеччина) № НОМЕР_3 від 27.07.2017 р., в якому матір`ю дитини записана не заявниця, а сурогатна матір ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст. § 108 Закону ФРН «Про порядок розгляду сімейних справ та справ добровільної підсудності» за винятком рішень у справах про шлюб, рішення, прийняті за кордоном, визнаються без особливого провадження.

Верховний суд Німеччини у справі XII ZB 320/17 від 20 березня 2019 р., предметом розгляду було питання запису матір`ю в Німеччині саме особи, яка була вже записана такою у свідоцтві про народження в Україні відповідно до українського права, зробив такий висновок: «Запис в українському реєстрі про народження, а також видане на його підставі свідоцтво про народження, не є рішенням, яке може бути визнаним в розумінні ч. 1 § 108 Закону про провадження у справах сім`ї та з питань добровільної підсудності».

Тобто невизнання факту реєстрації матір`ю дитини в Україні Верховним судом ФРН обґрунтовується тим, що така реєстрація підтверджується не рішенням суду, а рішенням українського органу реєстрації актів цивільного стану, яке не відповідає змісту ч. 1 § 108 Закону «Про порядок розгляду сімейних справ та справ добровільної підсудності».

Вказані вище норми права Німеччини та висновок з рішення Верховного суду ФРН були отримані з офіційних джерел, а саме сайтів міністерства Юстиції і захисту споживачів ФРН та реєстру рішень Федерального Верховного суду ФРН, які є доступними джерелами права, український переклад яких посвідчений у встановленому законом порядку.

Таким чином, наданими документами підтверджується, що зроблений в Україні актовий запис про матір та батька в реєстрі актів цивільного стану громадян, та видане на цій підставі свідоцтво про народження дитини не визнається в Німеччині як рішення компетентного органу України.

Згідно змісту висновку, викладеного у рішенні Верховного суду ФРН XII ZB 320/17 від 20 березня 2019 р., таке невизнання свідоцтва про народження може бути усунено шляхом встановлення факту родинних відносин в суді України за місцем народження дитини з винесенням відповідного судового рішення.

Відповідно до ст. 4. Закону України «Про міжнародне приватне право» (надалі -Закон») право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Статтею 65 цього Закону передбачено, що встановлення батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження.

Оскільки ОСОБА_4 був народжений в Україні, тому до правовідносин щодо встановлення факту родинних відносин заявників та народженої дитини застосовується право України.

Реєстрація факту народження дитини була проведена відповідно до ст.ст. 123, 133 Сімейного кодексу України та п. 11 глави 1 розділу ІІІ наказу Міністерства юстиції України №52/2 від 18.10.2000 р, а тому відсутні підстави ставити під сумнів правомірність запису в реєстрі актів цивільного стану про те, що громадянка ФРН ОСОБА_1 є матір`ю дитини, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 .

У рішеннях від 26 червня 2014 року у справі «Меннессон проти Франції» скарга №65192/11 та у справі «Лабассе проти Франції» скарга №65941/11, Європейський суд з прав людини зазначив, що кожна країна має право заборонити сурогатне материнство на її території. Однак Суд також визначив, що заборона сурогатного материнства не може впливати на дітей, народжених у такий спосіб за кордоном. У цьому контексті Суд висловив позицію, що країни, де сурогатне материнство заборонене, повинні визнати родинний зв`язок між дітьми, народженими від сурогатної матері за кордоном, та їхніми біологічними батьками, інакше буде мати місце порушення прав дітей на повагу до приватного та сімейного життя, гарантованого ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд також вважає обґрунтованим посилання заявниці на те, що невизнання органами Німеччини факту реєстрації її матір`ю дитини порушує її права та права дитини, оскільки зі статусом батьків пов`язані права та обов`язки їх щодо дитини, зокрема матеріального забезпечення та піклування.

Згідно ст. 496 ЦПК України іноземці та інші іноземні особи, мають право звертатись до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З огляду на наведене, та керуючись ст.ст. 76-81, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 315-319, 354, 355 ЦПК України суд -

УХВАЛИВ:

Заяву громадянки Німеччини ОСОБА_1 , заінтересовані особи - громадянка України ОСОБА_2 , Подільський районний у м. Києві відділ ДРАГС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту родинних відносин, задовольнити.

Встановити юридичний факт, що дитина ОСОБА_4 , яка народилася в Україні ІНФОРМАЦІЯ_5 в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій (актовий запис про народження №1385 від 16 травня 2017 р.), є сином громадянки Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.М. Журибеда