Справа № 634/336/19
Провадження № 2/634/22/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2021 року

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Єрьоміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дороніної Н.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовом СВК «Україна» до ОСОБА_1 , СВК «Всеукраїнський кооператив Надія» про визнання договору емфітевзису недійсним,-,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати:

- недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) земельної ділянки площею 4,1366 га, кадастровий номер: :02:000:0299, укладений 04 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Всеукраїнський кооператив Надія», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 травня 2018 року;

- недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) земельної ділянки площею 4,0989 га, кадастровий номер: :02:000:0300, укладений 04 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Всеукраїнський кооператив Надія», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 травня 2018 року;

-стягнути судові витрати по справі та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.03.2007 року між позивачем СВК «Україна» та ОСОБА_2 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 4,0989 га, кадастровий номер :02:000:0300, яка знаходиться на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, та належала останньому на підставі державного акту на землю серії ІІ-ХР №017123, строком на 10 років. Договір оренди зареєстрований у Сахновщинському районному відділенні ХРФ ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.11.2008 року за №69 та з вказаної дати розпочався строк дії договору оренди, який закінчувався 03.11.2018 року.

Після смерті ОСОБА_2 його правонаступником стала відповідач по справі ОСОБА_1

01.03.2007 року між СВК «Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 4,1366 га кадастровий номер: :02:000:0299, яка знаходиться на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, та належить останній на підставі державного акту га землю серії ІІІ-ХР №017122, стоком на 10 років. Договір оренди зареєстрований у Сахновщинському районному відділенні ХРФ ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.11.2008 року за № 68 та з вказаної дати розпочався строк дії договору оренди, який закінчувався 03.11.2018 року.

11.12.2017 року між ОСОБА_1 та СВК " Україна" були укладені Додаткові угоди, згідно якої терміни дії зазначених договорів оренди земельних ділянок від 01.03.2007 року продовжений до 03 листопада 2028 року, та внесені зміни до вказаних вище договорів оренди шляхом викладення їх в новій редакції.

У вересні 2018 року після звернення СВК «України» за реєстрацією Додаткових угод від 11.12.2017 року до вказаних договорів оренди від 01.03.2007 року позивачу сталу відомо, що під час дії вищевказаних договорів оренди земельних ділянок, 04.04.2018 року між відповідачами ОСОБА_1 та СВК «Всеукраїнський кооператив Надія» було укладено договори про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) земельної ділянки площею 4,1366 га, кадастровий номер :02:000:0299, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.05.2018 року; договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) земельної ділянки площею 4.0989 га кадастровий номер :02:000:0300, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.05.2018 року, що стало причиною неможливості реєстрації Додаткових угод від 11.12.2017 року до вищевказаних договорів оренди земельної ділянки №б/н від 01.03.2007. У зв`язку з чим порушено переважне право позивача на використання у господарській діяльності орендованих у ОСОБА_1 земельних ділянок на підставі продовженого на новий строк договору оренди від 01.03.2007 року.

При цьому позивач вважає спірні договори емфітевзису недійсними, оскільки вони є таким, що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки укладені до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі.

У судовому засідання представник позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовільнити з підстав, викладених у ньому. У подальшому у судові засідання позивач та його представник не з`явилися, просили розглядати справу за їхньою відсутністю.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, вважається повідомленою належним чином про про час, дату та місце розгляду справи згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду відповідач не повідомив. Його представник - ОСОБА_3 у судовому засідання заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши що 04.04.2018 року між ОСОБА_1 та СВК «Всеукраїнський кооператив Надія» було укладено спірні договіри про встановлення права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). У результаті укладення договорів емфітевзису СВК «Всеукраїнський кооператив Надія» набув права користування земельними ділянками з 04.11.2018 року.

При цьому, ОСОБА_1 було направлені листи на адресу позивача, в яких було повідомлено орендаря, що вона не має наміру поновлювати дію договору оренди землі та залишає за собою права самостійно розпоряджатися земельною ділянкою.

У зв`язку із вищевикладеним не можна стверджувати про порушення права позивача на переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк, оскільки на строк дії оренди закінчив свою дію. Орендодавець повідомив про небажання продовжувати строк дії договору оренди. А сам орендодавець необхідних дій для реалізації свого переважного права наймача не виконав. В свою чергу, дії відповідачів відповідають їх внутрішній волі та вимогам цивільного законодавства, прав третіх осіб не порушують. Крім того, додаткові угоди до договорів оренди землі від 01.03.2007 року, які як документ є єдиною підставою позову, не є вчиненою через відсутність її державної реєстрації, проведення якої було обов`язковим на час її укладення. Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту подання додаткових угод для проведення державної реєстрації у встановленому законом порядку. Таким чином, оскільки державна реєстрація додаткових угод не була проведена у порядку, встановленому законом на момент її укладення, відповідно останні так і не набули чинності. Відтак визначені ними положення не набрали юридичної сили (чинності) і не можуть змінювати права та обов`язки строні за основним договором. Більше того, з пояснень безпосередньо власника земельної ділянки вбачається, що він не пригадує проведення відповідних перемовин з позивачем у грудні 2017 року щодо укладення договору оренди у новій редакції. І це додатково підтверджує характер невчиненості додаткової угоди, на яку спирається позивач.

У судові засідання представник відповідача СВК «Всеукраїнський кооператив Надія» не з"являвся, належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. У встановлений законом строк надав відзив, з якого вбачається, що 04.04.2018 року між ОСОБА_1 та СВК «Всеукраїнський кооператив Надія» було укладено договори про встановлення права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.05.2018 року. У результаті укладення договору емфітевзису СВК «Всеукраїнський кооператив Надія» набув права користування земельними ділянками з 04.11.2018 року.

При цьому з доводами позивача щодо незаконності укладення спірних договорів емфітевзису не погодився, оскільки законодавством не заборонено укладення договору емфітевзису за таких обставин, при яких його було укладено. Спірна земельна ділянка перебувала в оренді СВК «Україна» за договором оренди від 01.03.2007 року, строк дії якого закінчувався 03.11.2018 року. Будь-які інші права позивача в реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровані не були. Зазначені позивачем Додаткові угоди від 11.12.2017 року до договорів оренди землі від 01.03.2007 року зареєстрована у встановленому законом порядку не була та відповідно строк дії прав оренди не був продовжений.

ОСОБА_1 були направлені листи на адресу позивача, в якому було повідомлено орендаря, що вона не має наміру поновлювати дію договору оренди землі та залишає за собою права самостійно розпоряджатися земельною ділянкою.

Тому не можна стверджувати про порушення права позивача на переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк, оскільки на строк дії оренди закінчив свою дію. Орендодавець повідомив про те, що продовження строку дії договору оренди не буде. А сам орендодавець необхідних дій для реалізації свого переважного права наймача не виконав.

Крім того, між СВК «Україна» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були укладені договори оренди земельних ділянок, що відноситься до зобов`язальних правовідносин, а між ОСОБА_1 та СВК «Всеукраїнський кооператив Надія» - договіри емфітевзису, що відноситься до речового права. Беручи до уваги вищевикладено, оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та СВК «Всеукраїнський кооператив Надія» були укладені не договори оренди, а договори емфітевзису, які є іншим видом користування чужою земельною ділянкою, є місце прийти до висновку, що у цьому випадку, СВК «Україна» не порушено переважне право на укладення договору оренди, тому що новий договір оренди взагалі не укладався, а відповідні відносини між сторонами припинили свою дію.

У подальшуму представники відповідачів у судові засідання не з`являлися. Про причини неявки суду не повідомили. Щодо поданого клопотання нового керівника СВК «Всеукраїнський кооператив Надія», суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності, в тому числі представника СВК «Всеукраїнський кооператив Надія», так як відзив до суду у строк визначений ЦПК України надано, в тому числі надано і тексти промови у дебатах, а подану заяву суд розцінює як спробу затягнути розгляд справи, оскільки до судового засідання особа не реалізувала своєї можливості ознайомитися як з цією справою, так із іншими близько 15 справами, які знаходяться в провадженні суду, а тому суд визнає неявку у судове засідання неповажною і вважає можлив з урахуванням строків розгляду справи розглянути справу за відсутності сторін за наявними у матеріалах справи доказами.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 01.03.2007 року між СВК «Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,1366 га, кадастровий номер :02:000:0299, яка знаходиться на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, зареєстрованого у Сахновщинському районному відділенні ХРФ ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.11.2008 року за №68, строком на 10 років. До договору також додано акт прийому-передачі згідно договору оренди землі від 01.03.2007 року. (а.с. 12-14).

01.03.2007 року між СВК «Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,0989 га, кадастровий номер :02:000:0300, яка знаходиться на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, зареєстрованого у Сахновщинському районному відділенні ХРФ ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.11.2008 року за №69, строком на 10 років. До договору також додано акт прийому-передачі згідно договору оренди землі від 01.03.2007 року. (а.с. 15-17).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.2011 року спадкоємцем майна, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема земельної ділянки загальною площею 4, 10 га, розташованої на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, кадастровий номер :02:000:0300, наданої для ведення товарно сільськогосподарського виробництва та належала померлому ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ ХР № 017123, виданого на підставі рішення Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області № 6 від 26 березня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 21 листопада 2001 року за № 635, є його дружина ОСОБА_1 . (а.с.31).

Відповідно до умов вищевказаних договорів оренди від 01.03.2007 року, зокрема, п. 8 договори укладені на 10 років. У разі закінчення строку дії договору. Договір вважається продовженим на повний термін, якщо зацікавлена сторона не повідомила іншу сторону письмово про розірвання договору не пізніше 15 серпня.

Пунктом 39 Договору передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Таким чином, строк дії вищевказаних договорів оренди №б/н від 01.03.2007 року, зареєстровані у Сахновщинському районному відділенні ХРФ ДЗК 03.11.2008 року, закінчувався 03.11.2018 року.

03.05.2018 року ОСОБА_1 були направлені листи-попередження СВК «Україна» про небажання продовжувати дію договорів оренди №б/н від 01.03.2007 року. При цьому зазначено, що 03.11.2018 року земельні ділянки повинні бути звільнені від сільськогосподарських культур та повернуті орендодавцеві. (а.с. 47, 73-75).

04.04.2018 року між ОСОБА_1 та СВК «Всеукраїнський кооператив Надія» було укладено договори про надання права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), а саме: відносно земельної ділянки загальною площею 4, 14 га, розташованої на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, кадастровий номер :02:000:0299, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.05.2018 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.11.2018 року; та відносно земельної ділянки загальною площею 4, 10 га, розташованої на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, кадастровий номер :02:000:0300, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.05.2018 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.11.2018 року (а.с. 10, 11, 26, 27).

Так, умовами спірних договорів про надання права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) передбачено, зокрема:

п. 2.1. цим договором ВЛАСНИК земельної ділянки надає ЗЕМЛЕКОРИСТУВАЧУ право користування земельною ділянкою на строк 10 років (десять років);

п. 2.2 ЗЕМЛЕКОРИСТУВАЧ набуває права користування земельною ділянкою з 04.11.2018 року.

П. 6.3 цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Право емфітевзису вважається набутим з 04.11.2018 року.

Даних про прийом-передачу земельних ділянок ОСОБА_1 СВК "Всеукраїнський кооператив Надія» до договорів про надання права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 04.04.2018 року матеріали справи не містять.

Діючим законодавством визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного Кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1ст. 638 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст.627 ЦК України).

Так, частиною 4 статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» (у редакції від 01.01.2007 року чинною на час укладення договору оренди землі від 01.03.2007 року) орендодавець не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися

орендованою земельною ділянкою.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 27 ЗУ «Про оренду землі» (у редакції від 01.01.2007 року чинною на час укладення договору оренди землі від 01.03.2007 року) передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану

земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну

ділянку відповідно до закону.

Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» (у редакції від 01.01.2007 року чинною на час укладення договору оренди землі від 01.03.2007 року) під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець

зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у

володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний

використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та

вимог земельного законодавства.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції від 01.01.2007 року чинною на час укладення договору оренди землі від 01.03.2007 року) встановлено Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди

землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до

умов договору, має за інших рівних умов переважне право на

поновлення договору.

У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його

умови можуть бути змінені за згодою сторін.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною

ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за

відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного

місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на

той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені

договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

У частині 1 статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Права наймача, що встановлено статтею 777 ЦК України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами.

Верховним Судом у постанові від 23 травня 2018 року про спори щодо одночасного існування державної реєстрації емфітевзису і права оренди на одну і ту ж земельну ділянку зазначено наступну правову позицію. У 2018 році з`явився новий вид земельних спорів - спори щодо одночасного існування державної реєстрації права емфітевзису і права оренди на одну і ту ж саму земельну ділянку. Проте як і в спорах щодо подвійної реєстрації права оренди Верховний Суд дотримується позиції, що договір, який укладений пізніше, під час дії договору оренди цієї ж земельної ділянки, підлягає визнанню недійсним. Верховним Судом зазначено, що договір емфітевзису не відповідає вимогам чинного законодавства, так як укладений до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі та з порушенням процедури реалізації переважного права орендаря, який належно виконує свої обов`язки за договором, на поновлення договору оренди.

Відповідно до ст. 263 ч. 4 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи із приписів статті 33 Закону України «Про оренду землі» позивач має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Укладенням Договорів емфітевзису від 04.04.2018 року відповідачі порушили права позивача, оскільки оспорюваний правочин позбавляє позивача на очікуване та узгоджене ним право на пролонгацію договору оренди землі, що передбачене статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Оспорювані позивачем спірні договори про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), укладені між ОСОБА_1 та СВК «Всеукраїнський кооператив Надія», суперечить вимогам ст.ст. 203, 215 ЦК України, становить перешкоду для реалізації права на користування земельною ділянкою для орендаря СВК «Україна», оскільки договори емфітевзису укладені під час дії договорів оренди землі, а реєстрація емфітевтичного права СВК «Всеукраїнський кооператив Надія» на належні ОСОБА_1 земельні ділянки унеможливлює СВК «Україна» реалізацію переважного права орендаря, який належно виконує свої обов`язки за договорами, на укладення договорів оренди землі на новий строк. Відповідачі допустили недобросовісну поведінку стосовно позивача, оскільки договори емфітевзису, укладені до закінчення строку дії попередніх договорів оренди землі № б/н від 01.03.2007 року, тим самим позбавили позивача реалізувати процедуру переважного права орендаря на поновлення договору оренди відповідно до приписів ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

А отже, договори між ОСОБА_1 та СВК «Всеукраїнський кооператив Надія» про право користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) є недійсним, так як в момент його укладення допущено порушення вимог ч.1 ст.203 ЦК України.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних із правовою допомогою, приходжу до наступного.

Статтею 133 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати зі сплати судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу, суд зазначає, що до витрат на правничу допомогу адвоката віднесено: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. У разі якщо фізична особа провадить незалежну адвокатську діяльність та одночасно застосовує спрощену систему оподаткування, така особа веде дві книги обліку: одну - затверджену наказом Міндоходів України від 16.09.2013 р. № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» (для відображення доходів, отриманих від незалежної адвокатської діяльності), другу - затверджену наказом Мінфіну України від 15.12.2011 р. № 1637 «Про затвердження форм книги обліку доходів і книги обліку доходів і витрат та порядків їх ведення» (залежно від обраної групи платника єдиного податку). Подання податкової звітності такою особою має певні особливості.

Позивачем не надано акту прийому-передачі наданих послуг, платіжних документів про оплату таких послуг, розрахунку таких витрат. Відсутність вказаних документів вказує на недоведеність позивачем здійснення витрат на правову допомогу.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи, позивачем при пред`явленні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву СВК «Україна» - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) земельної ділянки площею 4,1366 га, кадастровий номер: :02:000:0299, укладений 04 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Всеукраїнський кооператив Надія», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 травня 2018 року.

Визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) земельної ділянки площею 4,0989 га, кадастровий номер: :02:000:0300, укладений 04 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Всеукраїнський кооператив Надія», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 травня 2018 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Всеукраїнський кооператив Надія» на користь СВК «Україна» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн у рівних частках з кожного по 960,50 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 04.02.2021 року.

Суддя: