Справа № 501/38/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області, суддя Тюмін Ю.О.

Позивач: ОСОБА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 .

Вимоги позивача:

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірів 47969,75 грн. моральну шкоду у розмірі 100000,0 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 5000,0 грн.;

стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір.

Стислий виклад позиції позивача

05.03.2017 р. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Toyota» модель «Rav4» державний номерний знак НОМЕР_1 , порушила правила дорожнього руху внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем марки «Mitsubihi» модель «ASX» державний номерний знак НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП позивачка, яка була пасажиром, отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості та автомобіль отримав механічні пошкодження.

Овідіопольським районним судом Одеської області здійснювалось кримінальне провадження, що внесено до ЄРДР за №0000462 від 06.03.2017р. за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.286 КК України.

27.03.2020р. Овідіопольський районний суд Одеської області постановив ухвалу про закриття кримінального провадження за спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, цивільний позов у межах кримінального провадження залишено без розгляду.

Позивачка зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідачки їй були спричинена матеріальна шкода на суму 47969,75 грн.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень їй була спричинена моральна шкода у розмірі 100000,0 грн., яка полягає в тому, що вона була позбавлена повноцінно виконувати свої професійні обов`язки працюючи лікарем гінекологом в жіночій консультації. Окрім того був порушений звичний для неї спосіб життя, вона була позбавлена можливості нормально обслуговувати себе та свою сімю.

Стислий виклад заперечень відповідача

Представник відповідачки адвокат Дячук П.М. надав суду відзив на позовну заяву (а.с.96-99)в якій вказав, що позов не визнає в повному обсязі з наступних підстав.

05.03.2017р. сталась ДТП внаслідок якої були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_1 та механічні пошкодження автомобілю «Mitsubihi» модель «ASX» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 .

Про підозру у вчинені вказаного злочину було повідомлено ОСОБА_2 , а згодом було висунуто обвинувачення. У зв`язку зі спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності Овідіопольським районним судом було закрито провадження у справі.

Цивільна відповідальність ОСОБА_1 була застрахована за програмою повного страхування КАСКО, страховик ПрАТ «Страхова група «ТАС», страхова сума 425 000,0 грн.

Позивачка не зверталась до страховика із вимогою про відшкодування шкоди завданої здоров`ю та вона не в повній мірі отримала відшкодування шкоди завданої майну, у той час як сума завданої шкоди не перевищувала розмір страхового відшкодування.

Відповідачка вказує, що ОСОБА_1 не надано суду доказів того, що проживання в готелі було необхідним та рекомендованим лікарем. Окрім того, сплата за проживання в готелі була здійснена ОСОБА_3 , позивачкою не надано доказів обґрунтованості розрахунку суми завданої моральної шкоди, доказів понесених витрат на правову допомогу, а витрати, що були понесені в рамках кримінальної справи мають відшкодовуватись в рамках такої кримінальної справи.

Представник відповідачки просив у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Процесуальні дії у справі

В ухвалі про відкритті провадження у справі від 10.02.2021 р. постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

27.03.2020р. Овідіопольський районний Одеської області постановив ухвалу про звільнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України; цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 46634,0 грн. та моральної шкоди у розмірі 100 000,0 горн. Залишено без розгляду (а.с.24).

Вказаною ухвалою суду було встановлено, що 05.03.2017р. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Toyota» модель «Rav4» державний номерний знак НОМЕР_1 , порушила правила дорожнього руху внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем марки «Mitsubihi» модель «ASX» державний номерний знак НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_3 ..

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , пасажиру автомобіля марки «Mitsubihi» модель «ASX» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 , у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №158 від 15.05.2017р. спричинено тілесні ушкодження, які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад 21 день, через що, зазначене ушкодження, згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.) відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.08.2020р. ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.03.2020р. було залишено без змін (а.с.14).

Таким чином, судовим рішенням було встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 вчинила діяння, внаслідок якого ОСОБА_1 була спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості та автомобілю «Mitsubihi» модель «ASX» реєстраційний номер НОМЕР_3 були спричинені технічні пошкодження.

31.01.2017р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова група ТАС» та ОСОБА_1 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №ДТЗ/21 (а.с.57-60).

Предметом вказаного договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом марки «Mitsubihi АSX», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Сума страхового відшкодування згідно вказаного договору складає 425000,0 грн.

Суд критично оцінює і не приймає до уваги посилання відповідачки у відзиві на те, що цивільна відповідальність позивачки застрахована та вона має звернутися до своєї страхової компанії за відшкодуванням, оскільки таке твердження суперечить вимогам ст. ст. 1166, 1167, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відступ від цього правила можливий лише на підставі ч. 1 ст. 1194 ЦК України, відповідно до якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином за рахунок страхування цивільної відповідальності особа, яка завдала шкоду сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Однак, відповідачка не довела, що вона застрахувала свою цивільну відповідальність, що є обов`язковою умовою застосування положень ч. 1 ст. 1194 ЦК України.

Тому відповідачка має нести цивільну відповідальність та відшкодувати потерпілій завдану шкоду на підставі ст. ст. 1166, 1167, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України.

Позовні вимоги викладені про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 47 969,75 грн.

Позивачкою надані докази на підтвердження понесених витрат, пов`язаних з ДТП, лікуванням та реабілітацією після травми на суму 37 128,57 грн. (а.с. 25, 65, 54, 70, 55, 56, 69). Також позивачкою доведені витрати, особисто понесені нею на ремонт автомобіля в сумі 31 500 грн. (а.с. 56). Тобто, підтверджені витрати внаслідок ДТП на загальну суму 68 628,57 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Тому позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню в межах позовних вимог на суму 47 969,75 грн.

Позивачка також просить суд стягнути з відповідачки моральну шкоду у розмірі 100000,0 грн. Позов в цій частині вона обґрунтовує тим, що внаслідок спричинених дорожньо-транспортною пригодую їй тілесних ушкоджень вона була позбавлена можливості повноцінно виконувати свої професійні обов`язки працюючи лікарем гінекологом в жіночій консультації. Окрім того, був порушений звичний для неї спосіб життя, вона була позбавлена можливості нормально обслуговувати себе та свою сімю.

ОСОБА_1 працює лікарем гінекологом в КУ «Пологовий будинок №7» (а.с.37-38).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №158 від 15.05.2017р. спричинено тілесні ушкодження., які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад 21 день, через що, зазначене ушкодження, згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.) відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (обставина встановлена судовим рішенням).

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу були спричинені моральні страждання, які полягали у моральних стражданням з приводу пошкодження належного майна, а також душевних страждань перенесених під час ДТП та внаслідок ДТП, що призвело до значних порушень життєвих та ділових зв`язків позивача та нормального активного життя, однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. оцінені ним суб`єктивно і є завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідним задовольнити їх на суму 15 000,00 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачка просить суд стягнути з відповідачки на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 5000,0 грн.

Ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що нею були понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5000,0 грн., то позов в цій частині не підлягає задоволенню.

П.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» передбачає, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ч.1 ст.141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ч.9 ст.19 ЦПК України передбачає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021р . складає - 227000,0 грн.

П.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» передбачає, що за подання до суду позову майнового характеру фізичною особою ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, то він підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 908,0 грн.

Керуючись ст. 264- 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 47 969,75 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 15000,0 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,0 грн.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000,0 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_2 .

Суддя Ю.О.Тюмін