Справа № 453/10/21
№ провадження 2/453/165/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2021 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Брони А.Л.;
секретаря судового засідання Бендеш А.І.;
без учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області за порядком спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» в особі представника адвоката Капля Аліни Степанівни (згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги № 1075107 від 28.12.2020 року) 06.01.2021 року звернулось до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 24 318 грн. 48 коп. Судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідача.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 25.01.2021 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі на підставі ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України(далі - ЦПК України).
Заперечень щодо розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін на адресу суду не надходило.
Відповідача повідомлено, що не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті, він має право подати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову до суду з підтвердженням направлення учасникам справи копії відзиву та доданих до нього документів.
Відповідачем ОСОБА_1 24.02.2021 року, в особі свого представника адвоката Астаповича Олександра Вікторовича, у запропоновані судом строки та порядку подано відзив на позовну заяву.
Відповіді на відзив позивачем у запропоновані судом строки та порядку не подано.
Розгляд справи відбувся 28.05.2021 року без учасників справи.
В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 30.01.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» (далі- позивач) та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів № 06/0684931/1404/17, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 28.01.2018 року о 18 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_2 у м. Стебник по вул. Трускавецька, 40, Львівської області, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Своїми діями відповідач ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.
Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 06.03.2018 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнано відповідача ОСОБА_1 , який керував автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_2 .
На момент скоєння ДПТ цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб, внаслідок експлуатації транспортного засобу VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «СК «Перша» згідно полісу № АК/008124173 з лімітом відповідальності страховика за завдання шкоди майну 100 000,00 грн., франшиза встановлена в розмірі 0,00 грн.
Таким чином позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром понесених витрат та відшкодованою сумою в розмірі 24 318 грн. 48 коп., з розрахунку 60 690,00 грн. 36 371,50 грн..
У своїй позовній заяві позивач зазначив, що звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору, однак дане звернення було проігнороване відповідачем.
У відзиві на позовну заяву уповноважений представник відповідача - адвокат Астапович О. В., у задоволені позову ПрАТ «СК «Провідна» до ОСОБА_1 просив відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач зобов`язаний повідомити відповідача та суд про готовність передати відповідачу пошкоджені кришки багажника та ліхтаря заднього ходу. Відповідач не погоджується із встановленим позивачем розміром матеріального збитку, а також розміром грошової вимоги, тому вважає, що у задоволені позову слід відмовити й за недоведеністю позовних вимог.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 06.05.2021 року позивача ПрАТ «СК «Провідна», як свідка згідно ст. 93 ЦПК України, зобов`язано не пізніш як за п`ять днів до наступного судового засідання надати суду вичерпну відповідь на кожне наступне питання:
1. Вказати особу, що відповідальна за зберігання пошкоджених запасних частин (кришки багажника, ліхтаря заднього ходу) автомобіля марки VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , а також про наявність договору зберігання з цією особою. За відсутності відповідальної особи та договорів зберігання вказати.
2. Вказати про місце зберігання вказаних пошкоджених запасних частин. Якщо місце зберігання невідоме вказати.
3. Вказати на готовність передати вказаних пошкоджених запасних частин відповідачу ОСОБА_1 . Якщо позивач не готовий передати- вказати.
Зазначеною вище ухвалою позивача ПрАТ «СК «Провідна» зобов`язано надати відповіді на поставлені вище питання у формі заяви свідка та копію такої заяви не пізніш як за п`ять днів до наступного судового засідання направити відповідачу, який поставив письмові запитання, а також надати суду впродовж п`яти днів з дня направлення докази про таке направлення.
На електронну адресу Сколівського районного суду Львівської області 27.05.2021 року надійшла відповідь на письмове опитування позивача ПрАТ «СК «Провідна» як свідка. У відповідь на поставлені запитання ПрАТ «СК «Провідна» зазначає наступне:
1. Позивачу не відомо особу, що відповідальна за зберігання пошкоджених запасних частин (кришки багажника, ліхтаря заднього ходу) автомобіля марки VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , а також про наявність договору зберігання з цією особою;
2. Позивачу не відомо місце зберігання вказаних пошкоджених запасних частин;
3. Оскільки, згідно чинного законодавства, у ПрАТ «СК «Провідна» не виник обов`язок щодо контролю за фактичним ремонтом транспортного засобу VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_1 та зберігання пошкоджених деталей, тому позивач не має можливості передати пошкоджені запасні частини відповідачу.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 30.01.2017 року між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів № 06/0684931/1404/17, згідно якого ПрАТ «СК «Провідна» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 28.01.2018 року о 18 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_2 ,у м. Стебник по вул. Трускавецька, 40, Львівської області, не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями відповідач ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.
Зазначене підтверджується постановою Сколівського районного суду Львівської області від 06.03.2018 року, відповідно до якої винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнано відповідача ОСОБА_1 , який керував автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_2 . Постанова суду 19.03.2018 року набрала законної сили.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України (далі ЦК України ) у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Судом встановлено, що 29.01.2018 року власник автомобіля марки VOLKSWAGEN TIGUAN, д.н.з. НОМЕР_1 , звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про здійснення виплати страхового відшкодування у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулась 28.01.2018 року та є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. Згідно рахунку-фактури № РР-0000116 від 30.01.2018 року вартість ремонту автомобіля марки VOLKSWAGEN TIGUAN, д.н.з. НОМЕР_1 , становить 60 690,00 грн.
Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Також встановлено, що на момент скоєння ДПТ цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб, внаслідок експлуатації транспортного засобу VOLKSVAGEN TIGUAN, державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «СК «Перша» згідно полісу № АК/008124173 з лімітом відповідальності страховика за завдання шкоди майну 100 000,00 грн., франшиза встановлена в розмірі 0,00 грн.
Однак, оскільки вказаної суми не достатньо для покриття збитків, яких завдано ПрАТ «СК «Провідна» у зв`язку із даною подією, позивач звернувся до відповідача з вимогою відшкодувати різницю між фактичним розміром понесених витрат та відшкодованою сумою в розмірі 24 318 грн. 48 коп., з розрахунку 60 690,00 грн. 36 371,50 грн.
Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.
Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).
Пунктом 11 Договору добровільного комплексного страхування № 06/0684931/1404/17 від 30.01.2017 року, укладеного між ПАТ «СК «ПРОВІДНА» та ОСОБА_2 , визначено, що вартість відновлювального ремонту розраховується без урахування фізичного зносу деталей.
З врахуванням даного пункту договору, який було погоджено між його сторонами, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що позивачем не було долучено до позову документу, в якому мав би міститись розрахунок фізичного зносу пошкоджених деталей.
Крім цього, не заслуговують на увагу і твердження представника відповідача про те, що серед матеріалів позовної заяви відсутні експертні автотоварознавчі дослідження з визначення розміру матеріального збитку, заподіяного потерпілому, а виконані ФОП ОСОБА_4 ремонтні роботи не є належним доказом завданого матеріального збитку, оскільки пунктом 12.1 Договору № 06/0684931/1404/17 від 30.01.2017 року визначено, що вартість відновлювального ремонту розраховується згідно з рахунками СТО, що здійснює відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ, на яку Страхувальника направив Страховик.
Додатково пунктом 41.5.1 Договору визначено, що вартість витрат на відновлювальний ремонт визначається на підставі рахунків, нарядів-замовлень та інших документів, що підтверджують вартість відновлювального ремонту на СТО, на яку Страховик направив Страхувальника.
Таким чином суд приходить до висновку, що розмір матеріального збитку, завданого потерпілому, був розрахований відповідно до умов та на підставі договору № 06/0684931/1404/17 від 30.01.2017 року, укладеного між ПАТ «СК «ПРОВІДНА» та ОСОБА_2 .
Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.
Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.
Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора.
Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.
Внаслідок зазначених обставин до ПрАТ «СК «Провідна» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на підставі ст. 993 ЦК України- в порядку суброгації.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Отже, відносини між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_2 у цій справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_1 , в порядку суброгації.
Відносини ж між ОСОБА_1 та його страховиком - ПрАТ «СК «Перша» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Законом № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Судом встановлено, що ПрАТ «СК «Перша» виплатило ПрАТ «СК «Провідна» страхове відшкодування в сумі 36 371,50 грн.з урахування зносу автомобіля, застосувавши коефіцієнт зносу 0,57, зсилаючись на норми ст. 29 Закону № 1961-IV.
Згідно норм статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму, відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні ДТП) та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому порядку перейшло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди. У спірних правовідносинах такою особою є страховик ОСОБА_2 - ПрАТ «СК «Провідна», яке забезпечило майнові інтереси потерпілого у відносинах майнового страхування.
Таким чином, посилання представника відповідача на той факт, що він не є належним відповідачем у справі, а таким мало б бути ПрАТ «СК «Перша», не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеними нормами закону.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Таким чином, у даній справі правильним є висновок, що до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке ОСОБА_2 як страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до ОСОБА_1 як особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки ПрАТ «СК «Провідна» отримало від страховика відповідача - ПрАТ «СК «Перша» страхову виплату в сумі 36 371,52 грн, то з ОСОБА_1 підлягає стягненню 24 318,48 грн, що становить різницю між фактично понесеними витратами (реальними збитками) і вказаною страховою виплатою.
Відповідач не навів обґрунтованих заперечень щодо невідповідності вартості зазначених у калькуляції виконаних робіт існуючим на час проведення ремонту цінам, тобто не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень, що є обов`язком сторін згідно із засадами змагальності цивільного процесу.
Крім цього, суд зазначає, що посилання відповідача на абзац 3 пункту 9 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та постанову ВС від 07.11.2018 року у справі № 462/6105/16-ц не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки у вищезазначених постановах відмінні від даної справи, обставини.
Абзацом 3 пункту 9 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
У даній справі ж предметом розгляду є не стягнення на користь потерпілого вартості майна, а стягнення виплаченого страхового відшкодування на користь Страховика, який здійснив таку страхову виплату відповідно до умов договору страхування.
Крім цього, позивачем на виконання ухвали суду було надано відповіді на поставлені представником відповідача запитання щодо зберігання та можливості передачі відповідачу пошкоджених та замінених автозапчастин (кришки багажника, ліхтаря заднього ходу), у яких він зазначив, що йому не відомо особу, відповідальну за зберігання пошкоджених і замінених запчастин, не відоме їх місце зберігання, та у зв`язку з тим, що згідно умов договору страхування № 06/0684931/1404/17 від 30.01.2017 року і Закону № 1961-IV у ПрАТ «СК «Провідна» не виник обов`язок щодо контролю за фактичним ремонтом пошкодженого транспортного засобу VOLKSWAGEN TIGUAN, д.н.з. НОМЕР_1 та зберіганням пошкоджених і замінених запчастин, він не має можливості передати такі відповідачу.
З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що всі обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону та підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.
Аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь ПрАТ «СК «Провідна» слід стягнути заявлену позивачем до стягнення різницю між фактичним розміром понесених витрат та відшкодованою сумою у розмірі 24 318 грн. 48 коп.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 2102, 00 грн.
Керуючись ст. ст. 4-5, 13, 76-77, 81, 82, 89, 141, 178, 247, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 979, 988, 993, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», суд,-
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Учасники справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», місцезнаходження: м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд.25, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя