Справа № 212/43/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

19 травня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: Головуючого - судді Пустовіта О.Г., за участю секретаря судового засідання Курбакової Ю.О., розглянувши в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом Криворізької міської ради до комунального підприємства "Криничанське бюро технічної інвентаризації", ОСОБА_1 , третя особа Відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2020 року Криворізька міська рада звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації», третя особа відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю, в якому просять суд:

- Поновити Криворізькій міській раді строк для звернення до суду з даною позовною заявою;

- Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.04.2016, індексний номер:29078771, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Ісмаіловим Саміром Ікрамовичем;

- Скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з номером запису про право власності 14000475 від 31.03.2016, про державну реєстраціюза ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) права власності на об`єкт нерухомого майна: торгівельний павільйон-закусочна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 00.

- Зобов`язати ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,0049 га кадастровий номер :04:239:0001, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: знести за власний рахунок споруду торгівельного павільйону-закусочної загальною площею 47,8 кв.м. та привести земельну ділянку у придатний для використання стан.

-судові витрати покласти на відповідачів.

Позовна заява мотивована тим, що Рішенням Криворізької міської ради від 28.09.2005 №3578 ОСОБА_1 було надано в оренду земельну ділянку цільового призначення землі комерційного використання (код 1.11.3), торговельний павільйон у складі зупиночного комплексу, площею 0,0049 га за адресою: АДРЕСА_2 .Відповідно до вказаного рішення між Криворізькою міською радою та ОСОБА_1 було укладено Договір оренди земельної ділянки від 12 січня 2006 (державна реєстрація за №94 від 08.02.2006р.) під розміщення торговельного павільйону у складі зупиночного комплексу яка знаходиться на АДРЕСА_2 (зупинка громадського транспорту «Жовтнева») в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, кадастровий номер :04:239:0001. На підставі рішення Криворізької міської ради від 26.01.2011 №182 «Про продовження договорів оренди земельних ділянок» між Криворізькою міською радою та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду від 20.09.2011р. (державна реєстрація №00915 від 23 січня 2012р.), якою були внесені зміни до наступних пунктів Договору оренди земельної ділянки: П.1.1 «Предмет договору» розділу 1 перед словами «для розміщення» вставити «тимчасової споруди», замість слів « АДРЕСА_1 ». Розділ 2 «Об`єкт оренди» доповнити пунктом такого змісту: «2.4. На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна: ----------- а також інші об`єкти інфраструктури: -------». Таким чином, з огляду на умови укладеного Договору, земельна ділянка була надана Відповідачу ОСОБА_1 лише для розміщення тимчасової споруди, при цьому об`єкти нерухомості на ній були відсутні. Договірні відносини з ОСОБА_1 припинились відповідно до рішення Криворізької міської ради від 27.01.2016 №250, яким відмовлено в поновленні договору оренди земельної ділянки від 08.02.2006 №94 та спірну земельну ділянку віднесено до вільних міських земель, не наданих у власність та користування. Відповідно до п. 2 вказаного вище рішення міської ради Мілецьку А.В. (Відповідач2 по справі) зобов`язано припинити використання земельної ділянки площею 0,0049 га по АДРЕСА_1 (зупинка громадського транспорту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в Жовтневому районі; кадастровий номер :04:239:0001), а також привести земельну ділянку в стан, придатний до подальшого використання, та повернути Криворізькій міській раді за актом приймання-передачі. Проте, на теперішній час, земельна ділянка досі не повернута Криворізькій міській раді у зв`язку зрозміщенням ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) самовільно побудованої капітальної споруди торгівельного павільйону-закусочної на земельній ділянці та реєстрації права власності на неї. Крім того, спірне питання про скасування права власності за адресою: АДРЕСА_1 було предметом розгляду на постійній комісії з питань земельних відносин, містобудування, комунальної власності міста Криворізької міської ради у період 20-23.07.2018 та за результатами його розгляду були надані відповідні доручення щодо підготовки матеріалів для вирішення спірного питання у судовому порядку.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 31.03.2016 10:15:37 державним реєстратором Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Ісмаіловим Саміром Ікрамовичем здійснено запис про право власності №14000475 на об`єкт нерухомого майна торгівельний павільйон-закусочна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Однією з підстав для прийняття рішення про державну реєстрацію та внесення відповідного запису про право власності зазначено Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: №ДП28, виданий 24.03.2016. Проте, зазначена Декларація була скасована відповідно до наказу в.о. начальника відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради Тетяни Лаби від 12.09.2018 №54-СК «Про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації». Скасування Декларації, як такої, що містить недостовірні дані, і при цьому являється самостійною підставою для реєстрації прав власності на новостворені об`єкти нерухомого майна відповідно до норм чинного законодавства, на теперішній час є підставою для скасування незаконної реєстрації права власності за ОСОБА_1 .

Підставою виникнення права власності на об`єкт нерухомого майна торгівельний павільйон-закусочну, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 слугувала декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 24.03.2016 №ДП28, у пункті 13 якої містяться недостовірні дані, а саме у якості документу, який посвідчує право користування земельною ділянкою вказано - договір оренди земельної ділянки №01 від 02.03.2007, виданий Криворізькою міської радою, кадастровий номер земельної ділянки: :02:140:0017.

Проте, вказаний у Декларації договір оренди між Криворізькою міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не укладався, а земельна ділянка, котра надавалась у користування вказаному суб`єкту і на якій розміщений торгівельний павільйон господарювання має зовсім інший кадастровий номер, тобто у тексті Декларації містяться недостовірні відомості.

Крім того, на час реєстрації Декларації існуючі договірні відносини з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вже припинились. Таким чином, споруда торгівельного павільйону-закусочної за адресою АДРЕСА_2 ») є об`єктом самочинного будівництва та підлягає знесенню з огляду на наявні заперечення власника земельної ділянки Криворізької міської ради щодо її розташування на землях комунальної форми власності. Враховуючи викладене, позивач був змушений звернутися до суду із позовом.

Ухвалою суду від 22 січня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 14 серпня 2020 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відзив на позов не надали, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність від них не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77-80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 13, 14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Держава є самостійним суб`єктом права власності на землю, яка реалізує це право через органи державної влади на землі державної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що Рішенням Криворізької міської ради від 28.09.2005 №3578 ОСОБА_1 було надано в оренду земельну ділянку цільового призначення землі комерційного використання (код 1.11.3), торговельний павільйон у складі зупиночного комплексу, площею 0,0049 га за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вказаного рішення між Криворізькою міською радою та ОСОБА_1 було укладено Договір оренди земельної ділянки від 12 січня 2006 (державна реєстрація за №94 від 08.02.2006р.) під розміщення торговельного павільйону у складі зупиночного комплексу яка знаходиться на АДРЕСА_2 (зупинка громадського транспорту «Жовтнева») в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, кадастровий номер :04:239:0001.

На підставі рішення Криворізької міської ради від 26.01.2011 №182 «Про продовження договорів оренди земельних ділянок» між Криворізькою міською радою та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду від 20.09.2011р. (державна реєстрація №00915 від 23 січня 2012р.), якою були внесені зміни до наступних пунктів Договору оренди земельної ділянки:

П.1.1 «Предмет договору» розділу 1 перед словами «для розміщення» вставити «тимчасової споруди», замість слів « АДРЕСА_1 ».

Розділ 2 «Об`єкт оренди» доповнити пунктом такого змісту: «2.4. На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна: -----------, а також інші об`єкти інфраструктури: -------».

Рішенням Криворізької міської ради від 27.01.2016 №250, відмовлено ОСОБА_1 в поновленні договору оренди земельної ділянки від 08.02.2006 №94 та спірну земельну ділянку віднесено до вільних міських земель, не наданих у власність та користування.

Відповідно до п. 2 вказаного вище рішення міської ради Мілецьку А.В. зобов`язано припинити використання земельної ділянки площею 0,0049 га по АДРЕСА_1 (зупинка громадського транспорту « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в Жовтневому районі; кадастровий номер :04:239:0001), а також привести земельну ділянку в стан, придатний до подальшого використання, та повернути Криворізькій міській раді за актом приймання-передачі.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 31.03.2016 10:15:37 державним реєстратором Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Ісмаіловим Саміром Ікрамовичем здійснено запис про право власності №14000475 на об`єкт нерухомого майна торгівельний павільйон-закусочна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Однією з підстав для прийняття рішення про державну реєстрацію та внесення відповідного запису про право власності зазначено Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: №ДП28, виданий 24.03.2016.

Відповідно до наказу в.о. начальника відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради Тетяни Лаби від 12.09.2018 №54-СК «Про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації». зазначена Декларація була скасована.

З метою досудового врегулювання спірного питання про скасування державної реєстрації права власності, юридичне управління виконкому міської ради зверталось до Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації», а також до Управління з питань реєстрації виконкому Криворізької міської ради, з відповідними зверненнями про можливість скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на підставі наказу в.о. начальника відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради Тетяни Лаби від 12.09.2018 №54-СК «Про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації».

Згідно листа Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» від 08.08.2019 №57/19 зазначено, що внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для держаної реєстрації прав ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також додатково повідомлено, що державний реєстратор ОСОБА_3 звільнений з займаної посади 28.04.2017р.

Виконавчим комітетом Криворізької міської ради, з метою вирішення спірного питання, було зроблено запит до Міністерства юстиції України про надання відповідних роз`яснень зі спірного питання. Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 02.09.2019 №32532/18771-26-19/8.4.4 скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації може бути підставою для звернення до суду та скасування державної реєстрації на об`єкт нерухомості .

Так, запис про право власності №14000475 від 31.03.2016, на об`єкт нерухомого майна торгівельний павільйон-закусочну, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , внесений до реєстру державним реєстратором Ісмаіловим Саміром Ікрамовичем Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» на підставі відповідного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:29078771 від 04.04.2016 08:19:18.

Серед підстав для виникнення права власності зазначені: рішення про присвоєння поштової адреси, серія та номер: 29, виданий 20.01.2010, видавник: виконавчий комітет Жовтневої районної у місті ради; Декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП8, виданий 24.03.2016, видавник: департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області; Технічний паспорт, серія та номер: 2016-0024, виданий 14.03.2016, видавник: ТОВ «Смартінжинірінг».

Підставою виникнення права власності на об`єкт нерухомого майна торгівельний павільйон-закусочну, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 слугувала декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 24.03.2016 №ДП28 (надалі - Декларація), у пункті 13 якої містяться недостовірні дані, а саме у якості документу, який посвідчує право користування земельною ділянкою вказано - договір оренди земельної ділянки №01 від 02.03.2007, виданий Криворізькою міської радою, кадастровий номер земельної ділянки: :02:140:0017.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадах.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вимогами статті 216 ЦК України, встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, положення статті 204 ЦК України закріплюють презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі спростування презумпції правомірності договору (в даному випадку, у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, не можуть здійснюватися та породжувати будь-які правові наслідки.

Оскільки вказаний у Декларації договір оренди між Криворізькою міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не укладався, а земельна ділянка, котра надавалась у користування вказаному суб`єкту і на якій розміщений торгівельний павільйон господарювання має зовсім інший кадастровий номер, тобто у тексті Декларації містяться недостовірні відомості.

Відповідно до ст. 377 Цивільного Кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Частиною 6 статті 120 Земельного Кодексу України передбачено, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти.

Відповідно до положень статей 181, 182 ЦК України, статті 5 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельні ділянки, житлові будинки, будівлі, споруди є нерухомим майном, щодо яких проводиться державна реєстрація прав. При цьому державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (стаття 2 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Судом встановлено, що наказом відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради від 12.09.2018 №54-СК «Про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації» скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, який належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстрованої за №ДП28 від 24.03.2016 по об`єкту «Нове будівництво торгівельного павільйону-закусочної за адресою: АДРЕСА_3 ».

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Тобто прийняття об`єкту нерухомості в експлуатацію є необхідною передумовою для здійснення його державної реєстрації.

Відповідно до п.14 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав здійснюється на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно з п.13 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» зареєстрована декларація є підставою дляоформлення права власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями,

Під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 22 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Таким чином, з огляду на скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації за №ДП28 від 24.03.2016, вважається, що об`єкт не введений в експлуатацію. При цьому, з урахуванням того, що рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на торгівельний павільйон-закусочну, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , прийнято на підставі зареєстрованої декларації №ДП28 від 24.03.2016, то скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, як підстави державної реєстрації, тягне за собою скасування проведеної державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

В ході розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Водночас судом враховано, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, на відміну від частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції (на час звернення прокуратури із позовом до суду), яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 922/2589/19.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у вказаному рішенні Європейського суду з прав людини, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Статтями 212 та 211 Земельного кодексу України передбачені умови повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та відповідальність за порушення земельного законодавства. Так відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно ст. 211 ЗК України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, права Криворізької міської ради, яка є власником майна - земельної ділянки на якій самовільно побудоване спірне нерухоме майно, підлягають захисту шляхом задоволення даного позову з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Отже, за викладених обставин виникає також необхідність у вирішенні в судовому порядку питань щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_1 знести самочинно побудовані будівлі та споруди, які розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , без відповідного дозволу органів місцевого самоврядування.

В той же час, представником позивача ставиться питання про поновлення строку звернення до суду.

Вирішуючи питання про його застосування, суд зважає на наступне.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як передбачено частиною першою статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

У разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Представник позивач обґрунтовуючи поважність пропуску строку позовної давності вказав, що, запис про державну реєстрацію права власності був внесений державним реєстратором 31.03.2016, отже, фактично право на звернення до суду виникло у Криворізької міської ради з 31.03.2016. Проте, наказ про скасування декларації про готовність спірного об`єкта до експлуатації був прийнятий 12.09.2018р. Враховуючи, що строк для звернення до суду пропущений Криворізькою міською радою з об`єктивних підстав, з метою забезпечення захисту своїх прав та законних інтересів вважають за необхідне поновити строк звернення до суду.

Закон пов`язує початок перебігу позовної давності не з моментом поінформованості про вчинення певної дії чи прийняття рішення, а з часом, коли стало відомо про порушення закону та у зв`язку з цим прав і охоронюваних законом інтересів.

На підставі вище викладеного, з метою захисту права власності держави на землю суд вважає за необхідне строк звернення до суду з даним позовом поновити через поважність причин його пропуску та позов задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2,4,5,10,76-80, 185, 191, 193, 258-273, 280-282 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Криворізької міської ради до комунального підприємства "Криничанське бюро технічної інвентаризації", ОСОБА_1 , третя особа Відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю - задовольнити.

Поновити Криворізькій міській раді строк для звернення до суду з даною позовною заявою. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.04.2016, індексний номер: 29078771, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Ісмаіловим Саміром Ікрамовичем.

Скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з номером запису про право власності 14000475 від 31.03.2016, про державну реєстрацію за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) права власності на об`єкт нерухомого майна: торгівельний павільйон-закусочна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 00.

Зобов`язати ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,0049 га кадастровий номер :04:239:0001, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: знести за власний рахунок споруду торгівельного павільйону-закусочної загальною площею 47,8 кв.м. та привести земельну ділянку у придатний для використання стан.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Криворізької міської ради судовий збір в розмірі 5763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) гривні 00 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Криворізька міська рада, юридична адреса: м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1, .

Відповідач: комунальне підприємство "Криничанське бюро технічної інвентаризації", юридична адреса: Дніпропетровська область, Криничанський район, смт Кринички, вул. Виконкомівська, 5, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Третя особа: Відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради, юридична адреса: м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1, .

Повний текст рішення складено 28 травня 2021 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт