Справа № 444/2305/18 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/811/942/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.

суддів:Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Івасюті М.В.,

за участі: представника апелянта - Левицькій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року позивач Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та за заявою позивача було залучено співвідповідачів Грибовицьку сільську раду Жовківського району Львівської області, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, залучено третю особу: приватний нотаріус Жовківського нотаріального округу Химицю Г.І. та замінено неналежного відповідача ОСОБА_1 на відповідача ОСОБА_2 . У заяві про збільшення позовних вимог Позивач просив скасувати рішення органу місцевого самоврядування, скасувати договір дарування земельної ділянки, скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, та зобов`язати усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликався на те, що відповідно до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 41,3104 Державному територіально-галузевому об"єднанню "Львівська залізниця" під існуючими об"єктами залізничного транспорту за напрямком Рудно-Підбірці від 11 км + 115 м до 15 км + 550м та від 16 км +100м до 17 км+200м в адміністративних межах Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області для забезпечення функціонування залізничного транспорту в користуванні Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця перебуває земельна ділянка смуги відведення, зокрема в адміністративних межах Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області, в межах зазначених у цьому плані.

Вказана земельна ділянка знаходиться у смузі відведення залізниці, належить до земель залізничного транспорту, перебуває в користуванні ПАТ «Укрзалізниця» та закріплена за регіональною філією «Львівська залізниця».

Право власності у відповідача виникло на підставі договору дарування житлового будинку від 14.12.2017р., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,0852 га ( кадастровий номер земельної ділянки :05:002:0048). Право власності на земельну ділянку у відповідача виникло на підставі договору дарування земельної ділянки від 14.12.2017р., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0852 га.,( кадастровий номер земельної ділянки :05:002:0048).

Як зазначено у договорі дарування земельної ділянки вищезазначена земельна ділянка належала Дарувальнику ( ОСОБА_1 ) на підставі Рішення ХІІІ сесії VІІ Демократичного скликання № 9 Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області від 14.10.2017р. Право власності на земельну ділянку зареєстроване 15.11.2017р. за номером запису про право власності: 23447354, та реєстраційним номером об"єкта нерухомого майна:227 згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.11.2017р.

Згадане вище рішення Грибовицької сільської ради вважають є незаконним та таким, що порушують право залізниці на постійне користування земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху в межах Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області, а відтак таким, що підлягають скасуванню.

Вказував, що правовий статус земель залізничного транспорту визначений законом і не може бути змінений в будь-який інший спосіб, аніж відповідно до закону.

Також, про те, що спірна земельна ділянка була зайнята об`єктами залізничної інфраструктури на момент чинності Положення «Про землі, надані транспорту» свідчить «План полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской железной дороги» від 1962 року та відповідно до ст. 17 Закону України «Про основи містобудування» є містобудівною документацією, яка є основою, зокрема, для підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації та вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб.

Стверджував, що відповідно до законодавства, яке діяло на момент виникнення права залізниці на землі смуги відведення в межах Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області, вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі відповідно до пунктів 54, 55 Общих начал землепользования и землеустройства (Постанова ЦИК СССР 15.12.1928 року).

Вважав, що відповідач Грибовицька сільська рада Жовківського району Львівської області під час прийняття оскаржуваного рішення порушила також норми п. б ч. 4 ст. 84 ЗК України, який зазначає, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі під державними залізницями. Майно залізниці є державною власністю і закріплене за нею на праві повного господарського відання, а отже вважають, що Грибовицька сільська рада не мала правових підстав приймати оспорюване рішення, порушуючи право землекористування залізниці.

Зазначав, що залізниця як суміжний користувач не погоджувала ні проект відведення земельної ділянки, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі та у жодному випадку не надавала погодження на вилучення земельної ділянки.

Враховуючи вищенаведене просив визнати незаконними та скасувати рішення Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області 13 сесії 7 Демократичного скликання від 14.10.2017 № 9; скасувати договір дарування земельної ділянки від 14.12.2017р. № 760, посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Химицею Г.І., скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку ОСОБА_2 загальною площею 0,0852 га за кадастровим номером :05:002:0048, зобов"язати Відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця», подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що суд першої інстанції не всебічно, неповно з`ясував обставини справи, невірно застосував норми матеріального права, які діяли на момент виникнення у Залізниці права користування на спірну земельну ділянку, порушив під час розгляду справи норми процесуального права.

Суд не дав належну правову оцінку доводам Залізниці із посиланнями на відповідні норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, а саме щодо належності та допустимості Плану смуги відведення, як доказу підтвердження виникнення в Залізниці права користування спірною земельною ділянкою.

Вказує, що державна реєстрація права власності та користування земельними ділянками є похідною від набуття особою цього права. Вказана земельна ділянка знаходиться у смузі відведення залізниці, належить до земель залізничного транспорту, перебуває в користуванні АТ «Українська залізниця» та закріплена за регіональною філією «Львівська залізниця».

Просить скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

27 травня 2021 року приватний нотаріус Жовківського нотаріального округу Химиця Г.І. подав відзив на апеляційну скаргу. Вказує, що для посвідчення договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, що укладались між ОСОБА_1 та його дочкою ОСОБА_2 йому було надано всі необхідні правовстановлюючі документи на майно, яке підлягало відчуженню, а також всі інші довідки та документи, які необхідні для посвідчення договорів дарування. Просив справу розглядати без його участі. ОСОБА_2 , представник Грибовицької сільської ради, представник Головного Управління Держгеокадастру у Львівській області в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

За вищенаведених обставин, колегія суддів вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у справі даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що , позивачем належно не обгрунтовано та не доведено порушення його прав відповідачами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що рішенням Грибовицької сільської ради Жовківського району від 14.10.2017р. передано у приватну власність земельну ділянку гр. ОСОБА_1 .

Право власності на земельну ділянку зареєстроване 15.11.2017р. за номером запису про право власності: 23447354, та реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна:227 згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.11.2017р.

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 подарував , а ОСОБА_2 отримала в дар земельну ділянку, площею 0,0852 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0852 га.,; цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд( присадибна ділянка);(кадастровий номер земельної ділянки :05:002:0048).

Звертаючись із позовними вимогами, позивач АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» свої доводи зводить до того, що вказана земельна ділянка знаходиться у смузі відведення залізниці, належить до земель залізничного транспорту, перебуває в користуванні ПАТ «Укрзалізниця» та закріплена за регіональною філією «Львівська залізниця».

Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 41,3104 Державному територіально-галузевому об`єднанню "Львівська залізниця" під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком Рудно-Підбірці від 11 км + 115 м до 15 км + 550м та від 16 км +100м до 17 км+200м в адміністративних межах Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області для забезпечення функціонування залізничного транспорту в користуванні Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця перебуває земельна ділянка смуги відведення, зокрема в адміністративних межах Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області, в межах зазначених у цьому плані.

Обгрунтовуючи підставність своїх вимог позивач, зокрема, покликався на:

- план смуги відведення лінії Рудно-Підбірці Львівської залізниці в адміністративних межах ОСОБА_4 (на сьогоднішній день Жовківського) району Львівської області від 11 км+ 106 м до 20 км+ 534 м, який був розроблений проектною організацією Дорпроект Південно-Західної залізниці у 1962 році;

-внутрішній акт, з якого вбачається, що комісією в складі головного інженера виробничого підрозділу "Кам`янка-Бузька дистанція колії" ОСОБА_5 , інженера-землевпорядника Приставської О. В., старшого шляхового майстра ОСОБА_6 здійснено обстеження земельної ділянки в межах населеного пункту на території Грибовицької сільської ради, де в межах Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області на 13 км + 230 м 13 км + 250 м перегону Рудно - Підбірці за ходом кілометрів з лівої сторони від осі головної колії в смузі відведення залізниці на відстані 12 м. знаходиться сітчаста огорожа та житловий будинок гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . При обстеженні користувались технічною документацією із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 41,3104 га Державному територіально-галузевому об`єднанню «Львівська залізниця» під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком «Рудно-Підбірці» від 11 км + 115 м до 15 км + 550 м та від 16 км + 100м до 17 км + 200м в адміністративних межах Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області, виготовленою КТ НВФ "Нові технології" в 2015р.;

- податкові декларації з плати за землю.

Згідно із частиною першою статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до пункту б частини четвертої статті 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі під державними залізницями, об`єктами державної власності повітряного і трубопровідного транспорту.

Згідно із частиною першою, другою статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт» землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до ЗК України та Закону України «Про транспорт».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про транспорт» землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із ЗК України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об`єктів транспорту.

До земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації, захисні і укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту. (ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про транспорт»). Ця норма закону кореспондується з положенням ст. 68 ЗК України.

Частиною 2 ст. 6 ЗУ «Про залізничний транспорт» встановлено, що до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що право ПАТ «Українська залізниця» мати у своєму користуванні земельну ділянку в межах смуги відведення для забезпечення функціонування залізничного транспорту передбачено ч. 1, 2 ст. Закону України «Про залізничний транспорт», ч. 1 ст. 11, ч.1 ст. 23 Закону України «Про транспорт», ст. 68, ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України.

Нормами чинних нормативно-правових актів на момент набуття права на земельні ділянки залізницею у 1962 році, а саме: ЗК УРСР від 25.10.1922 року, Загальних основ землекористування та землеустрою, затверджених постановою ЦВК СРСР від 1928 року, передбачалось, що землі, які знаходилися фактично у виключному віданні уповноважених органів (у тому числі НК СРСР шляхів сполучення), рахуються закріпленими за ними та за відсутності їхньої згоди можуть бути вилученими лише у спеціальному порядку. Вимоги щодо виготовлення та отримання державного акта не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі, відповідно до п.п.54,55 «Общих начал землепользования и землеустройства» (постанова ЦИК СССР 15.12.1928 року).

Земельним кодексом УРСР (в редакції від 08.07.1970 року), постановою Верховної Ради УРСР від 18.12.1990 року, постановою Ради Міністрів СРСР від 27.01.1962 року №83 гарантувалося право позивача на користування земельною ділянкою, яка належить до земель залізниць, до оформлення ним права власності або землекористування.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 909/277/16, яку, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, необхідно враховувати судам при виборі і застосуванні відповідних норм права.

За таких обставин, ПАТ «Українська залізниця» є належним користувачем земель відведення, які фактично відносяться до земель державної власності.

В свою чергу, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових права на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та обмежень.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

При цьому, відсутність даних Державного земельного кадастру про реєстрацію будь-яких речових прав (зокрема, про право постійного користування) на земельну ділянку смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця» Рудно-Підбірці від 11 км + 115 м до 15 км + 550м та від 16 км +100м до 17 км+200м в адміністративних межах Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області за ДТГО «Львівська залізниця», Державною адміністрацією залізничного транспорту України (Укрзалізниця), ПАТ «Українська залізниця», Регіональною філією «Львівська залізниця», ПАТ «Українська залізниця» та іншими особами, зазначених вище висновків не спростовує, оскільки відповідно до п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, зокрема, за умови, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

З врахуванням встановлених обставин справи та наведених вище норм матеріального закону, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем доведено право постійного користування земельною ділянкою, згідно розробленої Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризаціїземельної ділянки загальною площею 41, 3104 га. під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком «Рудно-Підбірці» від 11 км + 115 м до 15 км + 550м та від 16 км +100м до 17 км+200м. в адміністративних межах с Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області.

В свою чергу, згідно із ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до частин першої та другої статті 55 Закону України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року № 858-IV встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно зі статтею 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

На переконання колегії суддів, Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця» на ділянці «Рудно-Підбірці» від 11 км + 115 м до 15 км + 550м та від 16 км +100м до 17 км+200м. в адміністративних межах с Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області, не є доказом, який достовірно свідчить про те, що смуга відведення, яка перебуває у користуванні ПАТ «Укрзалізниця», має перетин (накладення) із земельною ділянкою площею 0,0852 га, яка на підставі Рішення ХІІІ сесії VІІ Демократичного скликання № 9 Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області від 14.10.2017р належила ОСОБА_1 .

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо неможливості встановити те, що земельна ділянка відповідача перетинається з земельною ділянкою позивача, оскільки земельна ділянка ПАТ «Українська залізниця», станом на час розгляду справи місцевим судом, так і на час її перегляду в апеляційному порядку, не сформована, при цьому технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки площею 41, 3104 га. під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком «Рудно-Підбірці» від 11 км + 115 м до 15 км + 550м та від 16 км +100м до 17 км+200м. в адміністративних межах с Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області, є лише одним із етапів, необхідних у ході інвентаризації та формування земельної ділянки залізниці.

Інші доводи апеляційної скарги, які б давали підстави для висновку про підставність такої, колегією суддів не встановлено.

Окрім цього, як вбачається з виписки з погосподарської книги 1953-1955 рр., виданої Грибовицькою сільською радою Жовківського району Львівської області, станом на 01.01.1953 року відповідно до погосподарського обліку АДРЕСА_2 , обліковується земельна ділянка площею 0,27 га. За двором рахувались дім 1951 р.б., хлів 1920 р.б. Житловий будинок належав ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.07.2007 року, та був подарований ОСОБА_1 . 14.12.2017 року ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Фактично, на момент будівництва залізниці, вказана земельна ділянка перебувала в користуванні та була закріплена за домогосподарством по АДРЕСА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 14 червня 2021 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.