Провадження №2/523/1232/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2021 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Щербан О.Д.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9, в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 152028,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував на те, що 01.03.2020р. відповідач отримав в позику від нього грошові кошти у сумі 45000 євро, які зобов`язався повернути до 01.05.2020 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_3 . У вищевказаний строк та до дати звернення до суду відповідач на порушення своїх договірних зобов`язань позику не повернув. Посилаючись на зазначені обставини, оскільки у визначений сторонами строк сума боргу добровільно не повернута, позивач змушений звернутись до суду з вищевказаним позовом.

16.12.2020р. відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням/викликом сторін.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених позовній заяві та не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК) про дату та час розгляду справи, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надсилав, судові повістки за адресою реєстрації не отримує, у зв`язку із чим, на підставі на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України, суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом встановлено, що 01.03.2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 20.10.2017р., орган, що видав 5114, позичив у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 05 квітня 2004р,, грошову суму в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) эвро, яку зобов`язався повернути до 01.05.2020 року, тобто строком на 2 місяці (а.с.6).

Факт укладання між сторонами договору позики та виникнення у ОСОБА_3 обов`язку по поверненню ОСОБА_1 позичених грошових коштів підтверджується представленою позивачем розпискою.

За твердженням позивача, в обумовлений сторонами в договорі строк, ОСОБА_3 позичені грошові кошти не повернув, прийняті на себе зобов`язання не виконав.

Причини невиконання зазначеного грошового зобов`язання та цільове використання позичених грошових коштів правового значення для розгляду справи по суті не мають.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Нормами ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Отже, одностороння відмова ОСОБА_3 від повного виконання зобов`язання, яке виникло у нього за договором позики, є недопустимою, та дає суду можливість дійти висновку, що пред`явлені позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду вказані в постанові від 16.01.2019 р. у справі №373/2054/16-ц.

З боку відповідача суду не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги.

Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1520,28 грн..

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,141,258-259,263,265,268,273,279,280-284,354,355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (паспорт № НОМЕР_3 від 20.10.2017р., орган, що видав №5114, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 05.04.2004 року, місце проживання: АДРЕСА_2 ) суму боргу у розмірі 152028 грн. та судовий збір у розмірі 1520,28 грн..

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протгом 30 днів з дня складення повного рішення..

Суддя:

Повне рішення складено 14.05.2021 року.