Постанова

Іменем України

02 червня 2021 року

м. Київ

справа № 355/1454/19-ц

провадження № 61-506 св 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Коломієць Г. В.,

Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - приватне акціонерне товариство «Київобленерго»;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 03 вересня 2020 року у складі судді Коваленка К. В. та постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Стрижеуса А. М., Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (далі -

ПАТ «Київобленерго») про захист прав споживача, визнання дій незаконними, повернення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником житлового будинку

і господарських будівель розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

15 вересня 2015 року між нею та ПАТ «Київобленерго» укладено договір про користування електричною енергією. Вона своєчасно сплачувала послуги за спожиту електроенергію, заборгованості немає.

Прилад обліку електроенергії лічильник трифазний, типу СА-4-195 № 164035 ,

з показниками станом на 15 вересня 2015 року, 9270 кВт год. (з чотирма цифрами), який разом з житловим будинком перейшов її у спадщину, а тому саме з таким показником на лічильнику був укладений вищезазначений договір.

У технічному паспорті електролічильника типу СА4-195 (6.0/3 *20-50А ) зазначено, що витрата електричної енергії враховується у кіловат годинах по

6 цифрах лічильного механізму, оскільки остання цифра справа

не відокремлена комою, а тому обсяг споживання електричної енергії обліковується за 6 (шістьма) знаками рахівного механізму.

06 липня 2018 року працівник відповідача проводив перевірку приладу обліку, показання його і квитанції з оплати за спожиту електроенергію у її домоволодінні, як споживача послуг, та виявив, що оплата за спожиту електроенергію здійснюється за п`ятизначними цифрами на приладу обліку 16019 кВт/год., а необхідно проводити по шестизначним цифрам, тобто за 152180 кВт/год. станом на 31 липня 2018 року. Акт про порушення представниками відповідача складено не було.

На підставі фактичних показань лічильника відповідачем проведено нарахування спожитої електричної енергії, сума до сплати за листопад

2018 складала 230 390 грн 96 коп., з якою вона не погоджується.

Позивач вважала, що розрахунки за спожиту електроенергію за адресою:

АДРЕСА_1 проводились некоректно

у зв`язку із помилкою, допущеною представниками відповідача, а тому здійснений перерахунок обсягу електроенергії, спожитої за період з 15 вересня

2015 року по 09 липня 2018 року в односторонньому порядку, є неправомірним.

Зазначала, що з 01 січня 2019 року відповідач не постачає

їй електроенергію. Функції постачальника електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам на території Київської області виконує товариство з обмеженої відповідальності «Київська обласна енергетична компанія», тому існує переплата за 2018 рік у розмірі 17 960 грн 43 коп.

Крім того, у зимовий період, а саме з 17 лютого 2019 року по 09 квітня 2019 року, ПАТ «Київенерго» відключила її будинок від електропостачання, такими неправомірними діями працівниками відповідача їй завдано моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, погіршенні стану здоров`я, нервових стресах.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати дії

ПАТ «Київобленерго» щодо безпідставного нарахування та стягнення

228 894 грн 28 коп. за електроенергію неправомірними, стягнути з відповідача на її користь переплату за спожиту електроенергію у 2018 році у розмірі

17 690 грн 43 коп., а також відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 03 вересня

2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що різниця

у показниках лічильника та фактично використаною електроенергією виникла через недбале ставлення обох сторін до виконання взятих на себе обов`язків по договору про користування електричною енергією, тому відповідач мав правові підстави для проведення спірного нарахування в односторонньому порядку. При наявності невирішеного спору щодо заборгованості у позивача перед відповідачем, вирішення питання переплати питання є передчасним, а тому суд відмовив у задоволенні цієї вимоги. Також зазначено, що дані правовідносини не передбачають відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язання з постачання електричної енергії, а тому правові підстави для їх задоволення також відсутні.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Баришівського районного суду Київської області від 03 вересня 2020 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо незаконних дій відповідача у безпідставному нарахуванні заборгованості за спожиту електроенергію. Уклавши договір про користування електричною енергією, позивач взяла на себе обов`язок знімати показники з приладу обліку, передавати їх енергопостачальнику. А отже, відповідальність за те, що показання лічильника відповідають дійсності, повинен нести споживач. Позовні вимоги щодо стягнення переплати за спожиту електроенергію у

2018 році у розмірі 17 690 грн 43 коп. є необґрунтовані, оскільки позивачем

не проводилась оплата за спожиту електроенергію відповідачу, що підтверджується належними доказами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 12 лютого 2021 року касаційне провадження у зазначеній справі відкрито

та витребувано її з суду першої інстанції.

У квітні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 травня 2021 року справу за позовом

ОСОБА_1 до ПАТ «Київобленерго» про захист прав споживача, визнання дій незаконними, повернення грошових коштів та відшкодування моральної призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що судами невірно встановлено фактичні обставини справи, що мають значення для справи. Вона з 2015 року своєчасно сплачувала послуги за спожиту електроенергію, заборгованість була відсутня. 06 липня 2018 року представниками

ПАТ «Київобленерго» встановлено, що розрахунок за спожиту електричну енергію здійснювався на підставі п`яти знаків приладу обліку 15747 квт/год, замість необхідних шести знаків 151553 квт/год. Проте акт про порушення складений не був. Вважає, що їй безпідставно у односторонньому порядку нараховано 228 894 грн 28 коп. за електроенергію, оскільки проведення

не коректних розрахунків сталось із помилкою, допущеною представниками енергопостачальника. Також судами не з`ясовано питання щодо переплати за електроенергію у розмірі 17 960 грн 43 коп. за 2018 рік. Суди безпідставно відмовили у відшкодуванні моральної шкоди, яка їй завдана і тому вона, як споживач, має право у порядку статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» на таке відшкодування.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У березні 2021 року до Верховного Суду від ПАТ «Київобленерго» надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначено,

що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими

і підстави для їх скасування відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

15 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Київобленерго» укладено договір про користування електричною енергією у житловому будинку

і господарських будівель по АДРЕСА_1 (том 1, а. с. 9-10).

У копії технічного паспорта електролічильника типу СА4-195 (6.0/3*20-50А) зазначено, що витрата електричної енергії враховується в кіловат годинах по

6 цифрах лічильного механізму, оскільки остання цифра справа не відокремлена комою, а тому обсяг споживання електричної енергії обліковується за 6 (шістьма) знаками рахівного механізму.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше

не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Частинами першою-четвертою статті 26 Закону України «Про електроенергетику» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою, абзацом восьмим частини другої статті 27 Закону України «Про електроенергетику» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну

і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці

є порушення правил користування енергією.

Споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем

і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно

з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1)

і укладається на три роки (пункт 3 Правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України

від 26 липня 1999 року № 1357(у редакції, чинній на час укладення договору про користування електричною енергією).

У пункті 1 договору про користування електричною енергією, укладеного

15 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Київобленерго», зазначено, що електропостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати електричну енергію на об`єкт споживача у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 5 кВт, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості,

а споживач зобов`язується оплачувати спожиту електричну енергію за тарифами, встановленими НКРЕКП, у строки, передбачені цим договором.

Згідно з пунктом 4 вищезазначеного договору облік електричної енергії на об`єкті позивача здійснюється приладом обліку електроенергії лічильник трифазний, типу СА-4-195 (6.0/3*20-50А) № 164035 з показниками станом на

15 вересня 2015 року, (на день укладення договору), 9270 кВт/год.(з чотирма цифрами).

Відповідно до пункту 16 зазначеного договору оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показів приладу обліку. Розрахунковим періодом

є календарний місяць. Згідно з абзацом першим частини другої пункту 16 договору споживач щомісяця самостійно проводить знімання показів приладу обліку.

Енергопостачальник зобов`язується, зокрема, проводити не менш як один раз на 6 місяців контрольний огляд засобів обліку у побутових споживачів відповідно до затверджених графіків (пункт 38 Правил користування електричною енергією для населення, чинних на час укладення договору).

Постанову Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення» визнано такою, що втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року № 502.

Судами встановлено, що 06 липня 2018 року представник ПАТ «Київобленерго» проводив перевірку приладу обліку, показання його і квитанції з оплати за спожиту електроенергію у споживача та виявив, що ОСОБА_1 , оплату за спожиту електроенергію здійснює за п`ятизначними цифрами на приладу обліку 16019 кВт/год., а необхідно оплату проводити по шестизначним цифрам, тобто, за 152180 кВт/год. на 31 липня 2018 року.

Після цього, оскільки відповідний акт складено не було, позивач неодноразово надсилала відповідачу і контролюючим органам скарги та претензії (а. с. 30-31, 38-39, 40-41, 46-47, 50-52, 53-54, 55-56).

Пунктом 6 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» передбачено, що після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо (які підлягають застосуванню у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.)

Акт про порушення - документ установленої форми, який складається для фіксації факту порушення споживачем цих правил та який є підставою для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії.

Необлікована електрична енергія - обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом в електромережі, що належать іншим власникам електричних мереж, але не врахований розрахунковими засобами комерційного обліку або врахований неправильно.

Згідно з пунктом 8.2.6 глави 8 розділу VIII Правил роздрібного ринку електричної енергії на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Комісія з розгляду актів про порушення створюється оператором системи і має складатися не менше ніж з 3 уповноважених представників оператора системи. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення.

У пункті 8.2.7 глави 8 розділу Правил роздрібного ринку електричної енергії зазначено, що кошти за необліковану електричну енергію та суми збитків перераховуються споживачем на поточний рахунок оператора системи.

Споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка (у випадку неотримання споживачем рахунка у поштовому відділенні упродовж 5 робочих днів з дня надходження рахунка до поштового відділення споживача рахунок вважається отриманим споживачем на 5 робочий день).

Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу.

У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти глави 8.4 цього розділу та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків.

Згідно з п. 8.2.7 глави 8 розділу VIII Правил роздрібного ринку електричної енергіїкошти за необліковану електричну енергію та суми збитків перераховуються споживачем на поточний рахунок оператора системи.

Споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка (у випадку неотримання споживачем рахунка у поштовому відділенні упродовж 5 робочих днів з дня надходження рахунка до поштового відділення споживача рахунок вважається отриманим споживачем на 5 робочий день).

У разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту безоблікового споживання електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії.

Як уже зазначалося, у матеріалах справи відсутні акт про порушення, рішення комісії щодо визначення обсягу необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків, оформленої протоколом.

Спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення та/або визначенні обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, вирішуються Регулятором, центральним органом виконавчої влади,

що забезпечує формування та реалізацію державної політики

в електроенергетичному комплексі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики відповідно до компетенції, енергетичним омбудсменом та/або судом.

Звертаючи до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала, зокрема, що розрахунки за спожиту електричну енергію за адресою:

АДРЕСА_1 проводились некоректно, у зв`язку

із помилкою, допущеною представником енергопостачальника, а тому здійснений відповідачем перерахунок обсягу електроенергії спожитої за період з 15 вересня 2015 року по 09 липня 2018 року в односторонньому порядку на суму 230 390 грн 96 коп. є неправомірним.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, вказав, що відповідальність за те,

що показники лічильника нараховувались невірно несуть обидві сторони, так як позивач взяв на себе обов`язок передавати вірні показники лічильника,

а відповідач був зобов`язаний контролювати дії позивача. Тому відповідач мав правові підстави для проведення спірного нарахування, оскільки різниця в показниках лічильника та фактично використаною електроенергією виникла через недбале ставлення обох сторін до виконання взятих на себе обов`язків, передбачених договором.

Таке обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог є неправомірним, оскільки, якщо суди встановили вину відповідача (хоча і частково), про що зазначено у судовому рішенні, то й позов повинен бути частково задоволено.

При цьому, встановивши часткову вину відповідача, суд першої інстанції передчасно відмовив у відшкодуванні моральної шкоди, навівши висновки, які не відповідають нормам права, так і у судовій практиці ще з 2019 року Верховний Суд по суті відступив від висновків Верховного Суду України про те, що у договірних правовідносинах моральна шкода не відшкодовується, якщо

це договором не передбачено. Крім того, на ці правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» (постанови Верховного Суду

у складі Касаційного цивільного суду: від 25 листопада 2019 року у справі

№ 214/9480/14 (провадження № 61-30656св18), від 25 листопада 2019 року

у справі № 214/9480/14 (провадження № 61-30656св18), від 27 листопада

2019 року у справі № 752/1017/16-ц (провадження № 61-33633св18,

від 11 грудня 2019 року у справі № 275/1052/17 (провадження № 61-46525св18).

При цьому у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 360/723/16-ц (провадження № 61-22702сво18) викладено правовий висновок про те, що спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Відносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зазначено, що виходячи

з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку

її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Суд апеляційної інстанції у порушення пункту 3 частини першої статті 382 ЦПК України у мотивувальній частині постанови взагалі на доводи апеляційної скарги (а. с. 220-223, том 1) щодо безпідставної відмови у відшкодуванні моральної шкоди не звернув і своїх висновків не зробив.

З урахуванням наведеного, оскільки фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлено, а суд касаційної інстанції у силу своїх процесуальних повноважень (стаття 400 ЦПК України) позбавлений можливості встановити ці обставини, обчислити суму заборгованості за договором позики та її складові, то оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 03 вересня

2020 року та постанову Київського апеляційного суду 09 грудня 2020 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

І. А. Воробйова

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець