пр.№2/756/1290/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМ Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

при секретарі Галелюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В

у червні 2020 року ТОВ "Ліко-Житлосервіс" звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, втрат від інфляційних процесів та трьох процентів річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач був власником квартири АДРЕСА_1 та користувався наданими йому житлово-комунальними послугами. ОСОБА_1 не здійснював оплату за надані послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за житлово-комунальні послуги на суму 15387,28 грн., та станом на день подачі позовної заяви борг не сплачено.

Позивач зазначає, що боржник, фактично отримуючи надані позивачем послуги, жодного разу не звернувся до ТОВ «Ліко-Житлосервіс» із запереченнями щодо їх вартості, об`ємів або актами - претензіями щодо їх якості. Крім того, відповідач не відмовлявся від отримання зазначених послуг у встановленому закону порядку. Отже, сума нарахованої заборгованості є безспірною.

За таких підстав, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 15387,28 грн., інфляційні втрати у розмірі 2040,22 грн., 3 % річних у розмірі 701,67 грн., та судовий збір в розмірі 2 102,00 грн.

Представник позивача до судового засідання надав заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач до судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримуючи свої заперечення відповідно до яких просив суд в задоволенні позову відмовити при цьому пояснивши, що відповідач продав квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з реєстру прав власності. Окрім того заявив суду клопотання щодо застосування строку позовної давності. Відповідно до статей 256-257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

ТОВ «Ліко-Житлосервіс» здійснює обслуговування, утримання та експлуатацію багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Акту прийому-передачі житлового будинку від 30.12.2013р.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності, серії та номер НОМЕР_1 , виданий 15.09.2014року виданий реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві( том 1а.с.16).

Позивач, звернувшись в суд з позовом, зазначає, що споживачу надавалися житлово-комунальні послуги, від даних послуг споживач не відмовлявся та продовжував їх фактично споживати, тобто між сторонами наявні договірні відносини. Виходячи з постанови Верховного суду України від 20 квітня 2016р., справа № 6-2991цс15 (споживачі зобов`язанні оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі).

ОСОБА_1 тривалий час не виконує належним чином договірні зобов`язання та норми законодавства, щодо оплати за спожиті комунальні послуги в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість перед заявником за житлово-комунальні послуги в сумі 15387,28 грн.

Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Частиною 1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

За п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користується ними, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не підставою для звільнення споживача від обов`язку по оплаті за ці послуги. Зазначена позиція викладена в постанові Верховного суду України у справі 6-2954цс15, постанова від 20 квітня 2016р.

ТОВ «Ліко-Житлосервіс», що надавало споживачу послуги належної якості. Претензій з боку споживача щодо неякісного надання послуг не надходило.

Таким чином, зазначені обставини дають підстави для висновків про те, що між позивачем і відповідачем, що був власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , склалися фактичні договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Як вказував позивач, заборгованість, яку слід стягнути з боржника, складає заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 15387,28 грн.

З огляду на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача мають правове обґрунтування з посиланням на докази відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, а тому позов підлягає до задоволення.

Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростований.

З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 15387,28 грн., інфляційні втрати в розмірі 2040,22 грн., 3 % річних в розмірі 701,67 грн.

Окрім того відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Оскільки договір купівлі- продажу, в якому відповідач визнав свою заборгованість за комунальні послуги, було укладено 20.06.2019, тому станом на дату укладання договору купівлі- продажу, якщо суд вважає, що сплив строк позовної давності за період, що перевищує 3 роки до дати його укладання цього договору, тому приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг починаючи з 01.05.2016року, кінцевим строком оплати за який є 20.06.2016р.

З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102,00 гривень.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліко - Житлосервіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, втрат від інфляційних процесів та трьох процентів річних - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 15387,28 грн., інфляційні втрати в розмірі 2040,22 грн., 3 % річних в розмірі 701,67 грн. та судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи.

Суддя О.М. Луценко