СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1692/18

пр. № 2/759/152/21

20 травня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Шум Л.М.

за участю секретаря: Прокопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання довіреності недійсною, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач у лютому 2018 р. звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належав автомобіль «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску. 23.02.2013 р. позивачу стало відомо, що на підставі довіреності ВТВ №921884 від 19.02.2013 р., уповноважений позивачем ОСОБА_2 зняв автомобіль з обліку для реалізації, а 26.02.2013 р. автомобіль зареєстровано на ОСОБА_7 , в подальшому, на ОСОБА_6 , ОСОБА_5 . Позивач зазначає, що вказану довіреність від 19.02.2013 р. він не видавав, не підписував, на вчинення дій нікого не уповноважував, у період з 15.12.2011 р. по 19.09.2014 р. позивач утримувався у слідчому ізоляторі. Крім того, зазначені в довіреності анкетні дані та ідентифікаційний код довірителя позивачу не належать. За вказаним фактом розпочато досудове розслідування. Тому позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви від 27.05.2020 р. просить визнати недійсною довіреність серія ВТВ №921884 від 19.02.2013 року, видану від імені громадянина ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України у м. Києві, 17.08.1998 року), на ім`я ОСОБА_2 , посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександром Юрійовичем та зареєстровану в Єдиному реєстрі довіреностей під №97.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в місті Києві 07.06.2008 року, право власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN MULTIVAN», номер шасі (кузов, рама) № НОМЕР_6 , 2005 рік випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (на момент незаконного вибуття з права власності), державний номерний знак НОМЕР_7 (на момент розгляду справи).

Витребувати у відповідача ОСОБА_3 автомобіль марки «VOLKSWAGEN MULTIVAN», номер шасі (кузов, рама) № НОМЕР_6 , 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_7 (на момент розгляду справи) та повернути його законному власникові, ОСОБА_1 (том 2 а.с. 9-12).

19.11.2018 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву від Регіонального сервісного центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України, в якому зазначено про безпідставність позовних вимог до Центру, посилаючись на те, що територіальні сервісні центри є структурними підрозділами територіального органу МВС - регіонального сервісного центру МВС в м. Києві та не є юридичними особами. Регіональний сервісний центр є правонаступником УДАІ УМВС України в м. Києві, який на даний час не ліквідовано, позовні вимоги пред`явлено до неналежного відповідача. Крім того, до документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів відсутній такий документ як довідка-рахунок. Проте, в момент проведення реєстраційних операцій зі спірним автомобілем, довідка-рахунок значилась належним документом, тобто державна реєстрація проведена з дотриманням вимог законодавства (том 1 а.с.89-92).

21.02.2018 року ухвалою суду відкрито провадження по справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (том 1 а.с. 35).

10.06.2020 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_9 - ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на транспортний засіб автомобіль марки «VOLKSWAGEN MULTIVAN», номер шасі (кузов, рама) № НОМЕР_6 , 2005 рік випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_7 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_8 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до розгляду вищезазначеної справи по суті (том 2 а.с. 19-20).

21.10.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (том 2 а.с. 55-56).

21.10.2020 року ухвалою суду заяву ОСОБА_1 про залишення позовних вимог ОСОБА_1 , до територіального сервісного центру №8041 Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві про скасування державної реєстрації автомобіля без розгляду - задоволено. Прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання довіреності недійсною, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння (том 2 а.с. 57-58).

Представники позивача ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явився, листи від суду повертаються за закінченням терміну зберігання (том 2 а.с.39, 63) а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останніх на підставі наявних даних в матеріалах справи.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_11 заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що позивачем пропущено позовну давність. Крім того зазначає, що позов безпідставний.

Треті особи ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином (том 2 а.с. 43, 44, 45, 64, 65, 66) причини неявки суду не відомі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, встановив наступні правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 18.07.2006 р. позивачу належав автомобіль «Фольксваген Мультівен», д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску (том 1 а.с. 13).

09.04.2008 р. о 03:00 в салоні автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 , що був припаркований біля приміщення «Ф-клубу, дискотека 80-х» що по вул. В. Кільцева, 2 с. П. Борщагівка, ОСОБА_1 виявив відсутність сумки, в якій знаходились в тому числі паспорт, ідентифікаційний код, закордонний паспорт. Вказані обставини зазначені у постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 10.04.2008 р. (том 1 а.с. 18-19).

19.02.2013 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертун О.Ю. посвідчено довіреність, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 бути його представником у всіх органах, пов`язаних з експлуатацією та відчуження автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 . Термін дії довіреності до 19.02.2018 р. (том 1 а.с. 26).

Вказану довіреність 19.02.2013 р. внесено до Єдиного реєстру довіреностей, зареєстровано у реєстрі нотаріальних дій за №97 (том 1 а.с. 25).

14.10.2016 р. на підставі заяви ОСОБА_1 з приводу того, що невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа майном, Києво-Святошинським відділом поліції ГУНП в Київській обл. внесено відомості до ЄРДР №0003946 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (том 1 а.с. 9).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 14.02.2018 р. в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003946 від 14.10.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України накладено арешт на транспортний засіб «Volkswagen», моделі «Multivan», 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_9 , зареєстрований на ОСОБА_6 , заборонено відчуження та розпорядження майном (том 1 а.с.66-69).

Відповідно до листа Головного сервісного центру МВС України від 10.10.2018 р. повідомлено, що згідно бази даних Єдиного державного реєстру МВС з автомобілем «Volkswagen», моделі «Multivan», 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_6 проведено наступні реєстраційні операції: з 18.07.2006 р. автомобіль зареєстровано за ОСОБА_1 ; 23.02.2013 р. автомобіль знято з реєстрації за дорученням ВТВ 921884; 26.02.2013 р. автомобіль зареєстровано за ОСОБА_4 ; 01.03.2014 р. - перереєстрація на ОСОБА_13 за довідкою-рахунком; 06.09.2017 р. - реєстрація на ОСОБА_6 ; 11.09.2018 р. - реєстрація за договором купівлі-продажу на ОСОБА_5 (том 1 а.с.72).

Судом встановлено, що в період з 15.12.2011 р. по 19.09.2014 р. позивач утримувався в Київському слідчому ізоляторі, що підтверджується листом державної установи «Київський слідчий ізолятор» від 12.12.2017 р. (том 1 а.с. 17).

Спір виник у зв`язку з тим, що на підставі довіреності, яку позивач не підписував, нікого не уповноважував, в період посвідчення спірної довіреності перебував у Київському слідчому ізоляторі, анкетні дані, зазначені в довіреності довірителя, позивачу не належать, відбулось відчуження автомобіля, належного йому на праві власності.

При цьому, відповідно до уточненої позовної заяви ОСОБА_1 від 27.05.2020 року, останній просить суд визнати недійсною довіреність серія ВТВ №921884 від 19.02.2013 року, видану від імені громадянина ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України у м. Києві, 17.08.1998 року), на ім`я ОСОБА_2 , посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександром Юрійовичем та зареєстровану в Єдиному реєстрі довіреностей під №97.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в місті Києві 07.06.2008 року, право власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN MULTIVAN», номер шасі (кузов, рама) № НОМЕР_6 , 2005 рік випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (на момент незаконного вибуття з права власності), державний номерний знак НОМЕР_7 (на момент розгляду справи).

Витребувати у відповідача ОСОБА_3 автомобіль марки «VOLKSWAGEN MULTIVAN», номер шасі (кузов, рама) № НОМЕР_6 , 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_7 (на момент розгляду справи) та повернути його законному власникові, ОСОБА_1 (том 2 а.с. 9-12).

Судом встановлено, що згідно з матеріалами справи на підтвердження позовних вимог, позиваем надано лише ксеропокпію спірної довіреності. Яка не завірена належним чином згідно чинного законодавства.

Судом встановлено, що у спірній довіреності зазначено, що вона видана ОСОБА_1 , однак позивачем у цьому позові є ОСОБА_1 .

По зазначеним розбіжностям представником позивача надано до суду експертний висновок №056/552-n від 20.10.2020 року, згідно якого українські записи прізвища ОСОБА_1 і ОСОБА_1 є ідентичними у документах наданих для експертизи (том 2 а.с. 29).

Проте суд не приймає до уваги зазначений висновок експерта, оскільки він не відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України, згідно якої у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

При цьому ні позивач ОСОБА_1 ні його представники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не зверталися до суду із клопотанням про призначення судової лінгвістичної експертизи.

Інших доказів (рішення суду щодо встановлення юридичного факту) щодо розбіжностей в написанні прізвища позивача, останнім надано не було.

Також, як зазначає позивач ОСОБА_1 він не міг підписувати спірну довіреність, оскільки в період з 15.12.2011 р. по 19.09.2014 р. позивач утримувався в Київському слідчому ізоляторі, проте позивачем не заявлено клопотання до суду про призначення почеркознавчої експертизи щодо встановлення не дійсності підпису позивача на довіреності. Доказів на підтвердження, що підпис у спірній довіреності виконано не ОСОБА_1 до суду не надано.

Як зазначив представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_11 у спірній довіреності вказано інший номер шасі автомобіля від того, який зазначений у довіреності, яка перебуває у відповідача ОСОБА_3 та позивачем не надано жодного спростування на зазначений доказ.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 стало відомо про факт зникнення його автомобіля у 2012 році, що підтверджується протоколом допиту потерпілого від 10.11.2016 року (том 1 а.с.10-12), однак до суду позивач звернувся лише в 2018 році, тобто після спливу більше ніж 5 років. Як зазначив позивач, що він довго хворів в цей період, тому не мав можливості звернутися до суду раніше, однак жодних доказів, які б підтверджували зазначену обставину, до суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Стаття 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до вимог п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Оцінюючи доводи сторони позивача щодо недійсності довіреності від 19.02.2013 р., суд виходить з того, що за змістом ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю, яка є письмовим документом, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відтак, видача довіреності є одностороннім правочином, на який розповсюджуються загальні правила щодо укладання правочинів, визнання їх недійсними та наслідків цього.

В даному випадку, під час судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт відчуження автомобіля за підробленими документами, оскільки позивачем не було надано жодного доказу, який би підтверджував це твердження.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно.

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Як вже зазначалось вище, згідно діючого законодавства України, право власності на транспортні засоби виникає з часу їх реєстрації та внесення відомостей про їх власників у Єдиний державний реєстр, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, Зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в сервісному центрі МВС на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного або приватного виконавця або рішення суду. У разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в уповноважених органах МВС, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв`язку з незаконним заволодінням, уповноважені особи сервісних центрів МВС оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортних засобів і передають усі відповідні документи та за наявності транспортні засоби до відповідного органу досудового розслідування.

Тобто, виходячи з аналізу вказаного пункту Порядку, позовні вимоги скасування реєстрації транспортного засобу та поновлення реєстрації за позивачем задоволенню не підлягають, оскільки процедура вчинення таких дій чітко визначена спеціальним нормативно-правовим актом та має бути дотримана.

Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що на виконання ст. 81 ЦПК України, позивачем не доведені позовні вимоги, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 258, 258, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання довіреності недійсною, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Л.М. Шум