Справа № 953/8062/20
Провадження № 2/307/1383/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

за участю: секретаря Ком`яті Н.А.

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, в режимі відеоконференції з індивідуального засобу зв`язку, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Azur Air Ukraine» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що вона замовила послуги компанії туроператора ТОВ «ПЕГАС ТУРИСТИК» та оплатила тур до м. Анталія, Туреччина.

Повертаючись літаком з Анталії до Харкова, в аеропорту було виявлено, що загубився її багаж. Після цього вона звернулася до служби пошуку багажу, де склали відповідний акт та попередили, що його пошук може тривати три тижні.

По сплину трьох тижнів, вона знову звернулася до співробітників ТОВ «Авіакомпанія «Azur Air Ukraine», так як їй була надана інформація про відсутність багажу.

Після цього вона звернулася з заявою до перевізника ТОВ «Авіакомпанія «Azur Air Ukraine» з вимогою надати грошову компенсацію за втрачений багаж у розмірі понесених збитків 29572.50 гривень.

12 грудня 2019 року з ТОВ «Авіакомпанія «Azur Air Ukraine» надійшла відповідь, що її багаж було утилізовано відповідними співробітниками аеропорту. У повідомленні було наголошено, що за результатом встановлення усіх обставин події пов`язаної з втратою багажу авіакомпанією безвідкладно буде вирішено питання компенсації.

21 грудня 2019 року представники ТОВ «Авіакомпанія «Azur Air Ukraine» надіслали повідомлення, в якому погодилися відшкодувати матеріальні збитки у розмірі 119.6 СПЗ, у відповідному гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день прийняття такого рішення.

Таким чином, розмір компенсації було визначено сумою біля 4000 грн, яку їй так і не виплатили.

Декілька місяців після цього вона звернулася до ТОВ «Авіакомпанія «Azur Air Ukraine», з вимогою збільшити суму компенсації, з урахуванням фактичних збитків, але їй було відмовлено.

Представниками ТОВ «Авіакомпанія «Azur Air Ukraine» їй відмовлено у компенсації реальних збитків, які були завдані у зв`язку з втратою багажу.

Вважає, що вищевказані обставини свідчать про порушення прав споживача, у зв`язку з чим, вона звернулася до суду.

Зважаючи на вище викладене, ТОВ «Авіакомпанія «Azur Air Ukraine» порушило своє зобов`язання перевізника, яке встановлено ст. 924 ЦК України, щодо обов`язку доставити багаж до пункту призначення та видати особі, яка має право на одержання багажу.

Таким чином, через дії співробітників ТОВ «Авіакомпанія «Azur Air Ukraine» вона безповоротно втратила свій багаж.

Згідно повідомлення компанії її багаж утилізовано.

Відповідальність авіаперевізника у разі знищення, втрати, пошкодження або затримки перевезення зареєстрованого багажу обмежується сумою 1131 СПЗ.

ТОВ «Авіакомпанія «Azur Air Ukraine» визнала втрату багажу зі своєї вини та прийняла рішення про відшкодування збитків, пов`язаних з втратою багажу, але зазначений розмір відшкодування у розмірі 119.6 СПЗ не відповідає реальним та фактично понесеним збиткам, до того ж їй так і не виплатили зазначений розмір компенсації.

Сума фактично завданої шкоди складає 29572.50 гривень.

Внаслідок порушення її прав змінився її звичайний спосіб життя, якщо до того що сталося вона могла займатися своїми справами, то тепер змушена витрачати свій час і сили на вирішення даної ситуації. Через халатність дії співробітників авіакомпанії вона втратила свої речі та понесла у зв`язку з цим грошові збитки.

Таки чином, через неякісно надані послуги авіакомпанії та відмову компенсувати фактичні збитки, вона залишилися без можливості безперешкодно реалізувати права надані споживачу.

Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 50000 гривень.

Перелічені обставини порушують її права та законні інтереси як споживача.

Ситуація, що виникла між нею та відповідачем негативно відображається на її психічному та емоційному стані, вона стала знервована та дратівлива, втратила сон, оскільки була вимушена вживати заходи з повернення грошових коштів, пов`язаних з втратою багажу, які повинні були бути компенсовані відповідачем.

У зв`язку з порушенням її прав, відсутністю у неї спеціальних знань в області права вона вимушена звернутися за професійною юридичною допомогою в юридичну компанію, в касу якої нею було сплачено суму в розмірі 7170 грн, які є її збитками, понесеними з вини відповідача, внаслідок порушення норм діючого законодавства про захист прав споживачів та її прав.

Просить стягнути з відповідача 29572.50 грн матеріальної шкоди, 50000 грн моральної шкоди та 7170 грн витрат по оплаті юридичних послуг.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Наддав відзив, в якому визнав факт укладення договору перевезення та факт втрати багажу позивачки.

Авіакомпанією не визнається розмір шкоди спричиненої ОСОБА_2 .

12 грудня 2020 року ОСОБА_1 повідомлено про отримання від служби аеропорту інформації про утилізацію багажу позивачки, 21.12.2020 її повідомлено про ухвалення авіакомпанією рішення про відшкодування їй матеріальних збитків у розмірі 119.6 СПЗ, а це сума 165 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 3865.5 гривень.

Кошти не сплачені, так як позивачка не направила в авіакомпанію дані куди необхідно направити грошові кошти.

Вага втраченого багажу позивачки становила 16.5 кілограмів.

Для визначення суми компенсації, що підлягала виплаті за результатами розгляду претензії позивачки, було здійснено розрахунок, виходячи з ваги втраченої одиниці багажу, зазначеної в акті про неналежне перевезення багажу, помноженої на розмір встановленої компенсації за один кілограм зареєстрованого багажу в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на дату прийняття рішення за претензією пасажира.

При визначенні втраченої одиниці багажу позивача авіакомпанія керувалася даними акту про пошкодження багажу, оформленого в аеропорту м. Харькова 24.08.2019 року.

Згідно DBR загальна вага багажу позивачки становила 33 кг, а отже обсяг втраченої одиниці багажу позивачки становив 16.5 кілограмів.

Позивачем не надано жодних доказів того, що втрачений багаж вагою 16 кг містив ті речі загальною вартістю про яку позивачка зазначає в позові та у претензіях до авіакомпанії.

Під час здійснення реєстрації багажу та його подальшої передачі відповідачу, позивачкою не зроблено особливої заяви про заінтересованість особи.

Позивачка не сплатила додатковий збір, як це передбачено ст. п. 3 Конвенції, та нею не заявлено про цінність свого зареєстрованого багажу, відповідно до розділу ХІ глави 3 п. 2 Правил, яка заявляється для кожного місця багажу окремо.

Вважає, що ні ЦК України, ні ОСОБА_3 , ні Правила, ні Умови договору на повітряне перевезення не передбачають відшкодування заподіяної моральної шкоди міжнародним авіаперевізником, а тому вимоги позивачки щодо її відшкодування є безпідставними.

За загальними правилами ІАТА та спеціальним законодавством України перевізник не несе відповідальність за моральну шкоду, як і за неотриманий прибуток та інші непрямі збитки, понесені пасажиром через несправне перевезення у міжнародному повітряному сполученні, оскільки відповідальність перевізника обмежена нормами Варшавської Конвенції (стст. 22, 24), Монреальської конвенції (стст. 22, 29), пунктами 16.1., 16.3.5. Загальних привали ІАТА (резолюція № 1724) з питань обслуговування пасажирів та вимогам Авіаційних правил.

Щодо судових витрат позивачки вважає, що копія договору з ТОВ «Центр правової допомоги населенню», підписаної з касиром-адміністратором та копією чеків про оплату на загальну суму, не підтверджує надання правових послуг адвокатом.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ч.ч. 1-4 цього ж кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 13 ч.ч. 1, 2 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 42 ч. 1 п. 2 цього ж Кодексу визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

З приписів ст. 76, ст. 77 ч.ч. 1, 2, ст. 78, 79, 80 ч. 2, ст. 81 ч.ч. 1, 5, 6, ст. 83 ч. 1 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 95 ч. 1 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до білету ТОВ «Авіакомпанія «Azur Air Ukraine» зобов`язалося здійснити перевезення пасажира ОСОБА_1 та її багажу 17.08.2019 з Харкова до Анталії, та 24.08.2019 з Анталії до Харкова.

Вказаним квитком вказано норму багажу в розмірі 20 кілограм.

Пунктом 7 та 18 квитка визначено, що перевізник несе відповідальність за знищення, втрату або пошкодження зареєстрованого багажу у розмірі, що обмежується сумою 1131 СПЗ на кожного пасажира. Зареєстрований багаж видається пред`явнику багажної бирки. У випадку неналежного перевезення багажу складається відповідний акт, на підставі якого пред`являється претензія перевізнику в письмовій формі. У випадку неналежного перевезення зареєстрованого багажу пасажир повинен надіслати перевізнику претензію негайно після виявлення пошкодження (втрати часини вмісту багажу) й не пізніше ніж протягом семи календарних днів з дати отримання зареєстрованого багажу. Претензії щодо втрати багажу висуваються до перевізника після того, як багаж буде визнано втраченим. Багаж вважається втраченим, якщо його не виявлено за результатами розшуку протягом 21 календарного дня з дати, наступної за тією, в яку багаж повинен був прибути до місця призначення.

Відповідно до посадкового талону пасажира ОСОБА_4 , з Анталії до Харкова, пасажирка зареєструвала багаж вагою (CK/WT) 33 кілограми.

17 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про виявлення відсутності багажу, про що повідомила в аеропорту відповідну службу. Через 21 день багаж, так і не був виявлений.

В подальшому, 23.03.2020 позивачка звернулася до авіакомпанії з письмовою претензією про виплату компенсації матеріальних збитків, пов`язаних з втратою багажу, у розмірі 29572.50 гривень, моральної шкоди - 50000 гривень та витрат на правову допомогу - 7170 гривень.

ОСОБА_1 було перераховано 46 втрачених речей, на загальну суму 10760 гривень, та 752.5 доларів США.

Відповідно до ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Згідно Розділу ІІІ глави 2 пунктом 3 Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених наказом Державної авіаційної служби України, 26 листопада 2018 року, № 1239, квиток надає право пасажиру, зазначеному у квитку, на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує авіаперевізника здійснити перевезення пасажира і його багажу та надати інші послуги відповідно до договору повітряного перевезення, крім випадків, визначених у пункті 5 цієї глави.

Відповідно до розділу XXVI глави 1 пп. 2 та 3, глава 5 п. 2 вказаних Правил авіаперевізник відповідає за шкоду, заподіяну в разі знищення, втрати або пошкодження зареєстрованого багажу, виключно у разі, якщо дія, яка спричинила знищення, втрату або пошкодження багажу, відбулась на борту повітряного судна або у період часу, коли авіаперевізник був відповідальним за збереження зареєстрованого багажу. Авіаперевізник відповідає за шкоду, заподіяну з його вини або з вини його працівників чи агентів з обслуговування незареєстрованому багажу, у тому числі особистим речам пасажира. Якщо авіаперевізник визнав втрату зареєстрованого багажу або якщо зареєстрований багаж не прибув протягом 21 дня з дати, коли він мав прибути, пасажир може пред`явити авіаперевізнику вимогу відповідно до умов договору повітряного перевезення та положень цих Авіаційних правил. Відповідальність авіаперевізника у разі знищення, втрати, пошкодження або затримки перевезення зареєстрованого багажу обмежується сумою 1288 СПЗ.

Згідно до вимог розділу ХІ глави 3 пп. 1-4 цих Правил пасажир має право оголосити цінність свого зареєстрованого багажу. Цінність зареєстрованого багажу оголошується для кожного місця багажу окремо. У разі оголошення цінності багажу пасажир повинен сплатити вартість, визначену тарифом авіаперевізника. Для підтвердження оплати повітряного перевезення багажу із оголошеною цінністю авіаперевізник або агент з продажу повинен видати ордер різних зборів або квитанцію про оплату наднормового багажу, в якій зазначаються пункти, між якими здійснюється перевезення багажу з оголошеною цінністю. Умови прийняття до повітряного перевезення багажу із оголошеною цінністю та вартість такої послуги встановлюються правилами авіаперевізника. У разі втрати або пошкодження багажу з оголошеною цінністю сума відшкодування обмежується його заявленою цінністю.

Пунктами 2, 3 статті 22 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень, вчиненої 28.05.1999 року у м. Монреалі, передбачено, що відповідальність перевізника у випадку знищення, утрати, пошкодження або затримки в перевезенні багажу обмежується сумою 1 000 спеціальних прав запозичення (СПЗ) стосовно кожного пасажира, за винятком випадків, коли пасажир зробив у момент передачі зареєстрованого багажу перевізнику особливу заяву про заінтересованість у доставці та сплатив додатковий збір, якщо це необхідно. У цьому випадку перевізник зобов`язаний сплатити суму, що не перевищує заявленої суми, якщо він не доведе, що ця сума перевищує дійсну заінтересованість пасажира в доставці. Відповідальність перевізника у випадку знищення, утрати, пошкодження або затримки в перевезенні вантажу обмежується сумою 17 спеціальних прав запозичення за кілограм, за винятком випадків, коли вантажовідправник зробив у момент передачі вантажного місця перевізнику особливу заяву про заінтересованість у доставці та сплатив додатковий збір, якщо це необхідно. У цьому випадку перевізник зобов`язаний сплатити суму, що не перевищує заявленої суми, якщо він не доведе, що ця сума перевищує дійсну заінтересованість відправника в доставці.

Таким чином, суми в розмірі 1 131 СПЗ і 1 000 СПЗ не є фіксовано визначеними й безспірними при визначенні розміру компенсації. Дані суми за своїм змістом визначають допустимий граничний/обмежувальний розмір можливої компенсації пасажирам.

Для визначення суми компенсації, що підлягала виплаті за результатами розгляду претензії позивачки, було здійснено розрахунок, виходячи з ваги втраченої одиниці багажу, зазначеної в акті про неналежне перевезення багажу, помноженої на розмір встановленої компенсації за один кілограм зареєстрованого багажу в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на дату прийняття рішення за претензією пасажира.

ТОВ «Авіакомпанія «Azur Air Ukraine» було прийнято рішення про відшкодування ОСОБА_1 матеріальної шкоди 119.6 СПЗ, тобто 165 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 3856.5 гривень.

Оскільки ОСОБА_2 у момент передачі вантажного місця перевізнику не зробила особливу заяву про заінтересованість у доставці та не сплатила додатковий збір, як це передбачено Конвенцією, і не заявила про цінність свого зареєстрованого багажу, яка заявляється для кожного місця багажу окремо, і відповідно до статей 77-80 ЦПК України нею не доведено належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, що втрачений багаж містив саме ті речі, які нею зазначені, і що їх вартість становила вказану нею суму, суд дійшов висновку про відмову позивачці у вимогах про стягнення з відповідача на її користь 29572.50 грн, за недоведеністю цих позовних вимог.

Позивачка не скористалася своїм правом, передбаченим розділом ХІ глави 3 Авіаційних правил перевезень, а саме заявити про цінність свого зареєстрованого багажу, внаслідок чого виплаті підлягає відшкодування лише в розмірі 119.6 СПЗ, що на момент ухвалення рішення суду становить 4733.87 гривень.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 р. роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Аналізуючи встановлені та досліджені судом обставини справи суд приходить до висновку, що діями відповідача, в результаті яких було втрачено багаж позивачки, їй дійсно була завдана моральна шкода, яка полягала у тому, що вона втратила спокій, була позбавлена можливості реалізувати свої звички та побажання, можливості користування загубленими речами, була вимушена витратити час на пошуки та придбання нових речей.

Зважаючи на обставини справи, характер та глибину душевних страждань, тривалість немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, ступінь вини відповідачка, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню з відповідача ТОВ Авіакомпанія «Azur Air Ukraine» 10000 гривень.

Згідно до вимог ст. 137 чч. 1, 2 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ст. 141 чч. 1, 3, 6, 8 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

16 березня 2020 між ТОВ «Центр правової допомоги населенню» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання юридичних послуг, вартість яких згідно пп. 3.1 цього договору складає 7170 гривень.

У зв`язку з чим, суд вважає, що витрати позивачки за надання їй правничої допомоги є обґрунтованими та підлягають стягненню з ТОВ «Авіакомпанія «Azur Air Ukraine».

У відповідності до ст. 4 ч. 2 п. 1 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 гривень. с

За таких обставин, керуючись стст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 23 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Azur Air Ukraine», місце знаходження м. Тячів, вул. Незалежності, 90 «а», Закарпатської області, , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , 4733.87 (чотири тисячі сімсот тридцять три) гривні 87 копійок матеріальної шкоди, 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди та 7170 (сім тисяч сто сімдесят) гривень за надання правничої допомоги.

Сягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Azur Air Ukraine» до спеціального фонду Державного бюджету України 908 грв судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 30.05.2021 року.

Головуючий В.І. Гримут