465/3609/21
2-з/465/174/21
У Х В А Л А

судового засідання

24.05.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Галімурці О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, витрачених на ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_1 , та понесених судових витрат.

Окрім того, позивач ОСОБА_1 20.05.2021 року подав до суду заяву про забезпечення позову по вказаній справі, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , та на гараж за вказаною адресою, які належать гр. ОСОБА_2 на праві власності. В обгрунтування заяви посилається на те, що у 2000 році, перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_3 , на ім`я її матері - ОСОБА_2 , було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 61, 3 кв. м. Вказана квартира, а також гараж за зазначеною адресою потребували значного обсягу будівельних робіт та коштів. У зв`язку з цим, між позивачем та відповідачем було досягнуто усної домовленості про те, що позивач за власні кошти здійснить всі необхідні ремонтні роботи, після чого разом із сім`єю проживатиме в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , а відповідач переїде в однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , яка належить позивачу. В подальшому, внаслідок здійснення у 2007 2008 роках самочинного будівництва сусідами над вказаною вище квартирою АДРЕСА_1 , остання потребувала негайного капітального ремонту, перебуваючи в аварійному стані. Так, відповідач в черговий раз звернулась по допомогу до позивача, який здійснив фінансування всіх необхідних ремонтних робіт з наступною домовленістю, що після ремонту та збільшення площі квартири, така буде поділена навпіл з двома окремими входами, та Ѕ квартири належатиме сім`ї позивача. Після реконструкції та проведених ремонтних робіт, площа квартири збільшилась до 134, 5 кв.м., а також було добудовано гараж, альтанку та упорядковано прибудинкову територію. Однак, в подальшому відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань, почавши чинити позивачу перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 . Кошти за проведені ремонтні роботи у сумі 8 072 317 (вісім мільйонів сімдесят дві тисячі триста сімнадцять) грн. відповідач відмовляється повернути позивачу добровільно. Враховуючи наведене, позивач вважає, що накладення арешту на вказане майно відповідача обгрунтоване необхідністю нівелювання реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Крім того, своєчасне невжиття заходів по забезпеченню позову може стати перешкодою для належного та повного захисту і відновлення порушених цивільних прав та інтересів позивача, оскільки вказана вище квартира та гараж на даний момент можуть бути безперешкодно відчужені відповідачем на користь третіх осіб.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

У постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.149 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно п. 1 ч. 1 ст.150 ЦПК України, позов може бути забезпечено, зокрема шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому, процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п. 4 Постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши заяву про забезпечення позову та враховуючи вищезазначене, оскільки позивач не обґрунтував підстави для забезпечення позову, не надав суду переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або призведене до неможливості забезпечитити ефективний захист чи поновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, не навів будь яких підстав того, що відповідач має реальний намір та можливість відчужити квартиру і гараж на користь третіх осіб, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 149 - 153, 258 - 261, 353, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дзеньдзюра С.М.