Справа № 428/89/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Корнєвої Ю.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, внесення змін до актового запису, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), -

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання батьківства, внесення змін до актового запису та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що вона та ОСОБА_2 познайомилися у м. Сєвєродонецьку в січні 2015 року. Деякий час зустрічалися, а з березня 2015 року почали жити разом за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними проживав син позивача від першого шлюбу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони разом вели спільне господарство, турбувалися один про одного, разом відпочивали, їздили на море. У вересні 2015 року разом орендували іншу квартиру та переїхали мешкати за адресою: АДРЕСА_2 . Пізніше, в грудні 2016 року позивач завагітніла, вона з відповідачем спільно вирішили народжувати, так як у ОСОБА_2 не було дітей, а у неї вже був син, разом готувалися до пологів. Батько надав б/у коляску для дитини. Влітку 2017 року вона разом з відповідачем відвідували м. Миргород, до них приїздив її син, він в той час поступав до медичного коледжу у м. Києві. ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач народила сина - ОСОБА_4 . Відповідач ОСОБА_2 зустрічав її з полового будинку. У грудні 2017 року позивач, відповідач та їх спільний син ОСОБА_4 переїхали мешкати до м. Луганська до батьків відповідача, а саме до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та проживали всі разом за адресою: АДРЕСА_3 . Пізніше, у липні 2018 року, вона, начебто з відповідачем, забажали переїхати назад до м. Сєвєродонецька на орендовану квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Переїхавши разом до м. Сєвєродонецька та розпакувавши речі, відповідач зібрався та поїхав назад до м. Луганська і більше не повернувся, так вони стали проживати окремо, коли спільному сину виповнилося 10 місяців. З липня 2018 року по сьогодні відповідач два рази у 2018 році (жовтні та грудні) та два рази у 2019 році (жовтні та грудні) приїздив до м. Сєвєродонецька і приходив до неї та спілкувався з сином. Коли відповідач приїздить до м. Сєвєродонецька, він не живе разом з позивачем, а лише відвідує сина та дарує йому подарунки.

Коли позивач народила сина, відповідач зустрічав їх з пологового відділення, він називав ОСОБА_4 сином та і зараз так робить, батьки відповідача теж називали ОСОБА_4 онуком. Але не дивлячись на це, позивач тривалий час чекала і не реєструвала сина в органах РАЦС, відповідач не відмовлявся зареєструвати сина на себе, але тривалий час цього не робив. Вона чекала майже місяць, але так як офіційно працевлаштована і пішла офіційно в декретну відпустку, то їй на роботу необхідно було надати копію свідоцтва про народження дитини. Тому, 05 жовтня 2017 року позивач звернулася до відділу РАЦС і реєстрація народження дитини була зроблена у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. Син був записаний на її прізвище, а по батькові дитини було зазначено ім`я відповідача, в графі батька також зазначила ім`я та по батькові відповідача, так як дати йому його прізвище було неможливо без письмової згоди самого відповідача. Таким чином, в свідоцтві про народження прізвище їх спільної дитини записано - ОСОБА_7 , ім`я - ОСОБА_4 , по батькові - ОСОБА_8 , батьком зазначений ОСОБА_9 , матір`ю - ОСОБА_1 . Відповідач до ОСОБА_4 відноситься як до рідного сина, так його називає, але офіційно визнати своє батьківство вже тривалий час не бажає.

В підсумку позивач просить визнати відповідача батьком ОСОБА_10 , внести відповідні відомості в актовий запис про народження дитини, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу відповідача та аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу відповідача.

1.2. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав. Пояснив, що у нього є мати-пенсіонерка, сестра та племінники, які потребують його матеріальної допомоги. Вказав, що його дохід складає пенсія у розмірі близько 9000 грн. на місяць.

Представник третьої особи не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, проте надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила вирішити дане питання на розсуд суду.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05.10.2017 Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, вбачається, що ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 05.10.2017 складено відповідний актовий запис № 738. Батьком записаний ОСОБА_9 , матір`ю - ОСОБА_1 .

Згідно з копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 2, наданого 05.10.2017 Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, відомості про батька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідно до копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 919-10475 від 13.08.2018, виданої 22.05.2019 Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , перемістилася з тимчасово окупованої території України до м. Сєвєродонецька Луганської області, Україна, за адресою: АДРЕСА_2 .

З копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 919-65719 від 05.10.2017, виданої 22.05.2019 Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , перемістилася з тимчасово окупованої території України до м. Сєвєродонецька Луганської області, Україна, за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії Витягу з наказу № 32 (по особовому складу та працівниках) «Про надання відпусток» Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 08.02.2018, надано соціальну відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку ОСОБА_1 , головному фахівцю відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності управління економіки і фінансів Головного управління, з 23 лютого 2018 року по 12 вересня 2020 року.

2.2. Згідно з висновком експерта № 291 від 29.03.2021, складеним експертом Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Маланчук О.І., відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено, що у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Таким чином, встановлено, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженого громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вірогідність того, що ОСОБА_2 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%.

3. Релевантні джерела права

3.1. Згідно ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається , зокрема, за рішенням суду.

Зі змісту ст. 128 СК України вбачається, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Стаття 134 СК України передбачає, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

3.2. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

3.3. Відповідно ч.ч. 2, 4 до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. На думку суду, батьківство встановлюється судом на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, серед яких найбільш достовірним є висновок біологічно-генетичної (молекулярно-генетичної) експертизи щодо походження дитини від певної особи.

Враховуючи вищевикладений висновок амбулаторної біологічно-генетичної (молекулярно-генетичної) експертизи, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підставі статті 134 СК України рішення суду в частині визнання батьківства є достатньою підставою для внесення змін до відповідного актового запису. У зв`язку із цим не є необхідною окрема вказівка в рішенні суду про внесення відповідних змін до актового запису про народження ОСОБА_10 , оскільки такі зміни мають внесені органом РАЦС на підставі того факту, що в цьому рішенні відповідача визнано батьком дитини.

4.2. На підставі системного аналізу ч. 1-3 ст. 181, ст. 182, ч. 1 ст. 183 СК України суд приходить до висновку про те, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини має бути задоволений судом у випадку відсутності доказів досягнення сторонами домовленості про сплату аліментів у певній частці від доходу одного з батьків або у твердій грошовій сумі.

Суд враховує, що відповідач визнаний за рішенням суду батьком ОСОБА_10 , який є його неповнолітньою дитиною. Доказів надання матеріальної допомоги на утримання дитини з боку відповідача не надано. Доказів, що на утриманні відповідача перебувають інші особи, які потребують такого утримання та яких відповідач зобов`язаний утримувати, до суду також надано не було.

Отже, розмір аліментів у вигляді 1/4 частки від усіх доходів відповідача на дитину є справедливим та таким, що враховує як право дитини на належне матеріальне утримання від батька, так і стан здоров`я батька, його вік та працездатність.

4.3. На час звернення з позовом до суду ОСОБА_10 не досяг трирічного віку. На даний час дитина проживає з позивачем та перебуває її утриманні. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання своєї дружини, з якою проживає дитина, не надавав.

На думку суду, достатніх доказів того, що відповідач взагалі не може надавати матеріальної допомоги своїй дружині, до суду надано не було. При цьому, суд виходить з того, що відповідач є працездатним повнолітнім чоловіком, не є інвалідом. Доказів наявності у відповідача на утриманні інших неповнолітніх дітей суду не надано.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також враховуючи той факт, що з відповідача будуть стягнуті аліменти на утримання дитини сторін, які він добровільно не сплачує, суд вважає, що справедливим та розумним визначити розмір аліментів на утримання дружини у розмірі 1/8 частки від всіх видів доходу відповідача щомісячно. Тобто, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

5. Розподіл судових витрат, вирішення інших процесуальних питань

5.1. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15.01.2020 про прийняття до розгляду позову та відкриття провадження у справі відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Крім того, позивач в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі № 161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», а також часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. за позовні вимоги в частині визнання батьківства та у сумі 420 грн. 40 коп. за позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, а всього - 1261 грн. 20 коп.

5.2. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанціями № 54866833 та № 54866833 від 18.03.2021 про сплату вартості проведення судово-медичної експертизи щодо встановлення батьківства у сумі 8785 грн. 07 коп. та комісії за прийнятий платіж у сумі 87 грн. 85 коп. Враховуючи викладене та з урахуванням повного задоволення позовних вимог в частині визнання батьківства, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченої вартості проведення амбулаторної біологічно-генетичної (молекулярно-генетичної) експертизи по встановленню батьківства та комісії за її оплату в загальному розмірі 8872 грн. 92 коп.

5.3. На думку суду, витрати позивача на проїзд разом з дитиною з міста Сєвєродонецька до міста Харкова та назад до міста Сєвєродонецька для надання зразків експерту в сумі 2600 грн. 00 коп. слід віднести до витрат, пов`язаних із вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи (стаття 140 ЦПК України).

Вказаний висновок суду обґрунтовується тим, що вказані витрати не є витратами, пов`язаними із проведенням експертизи чи залученням експерта, спеціаліста, в розумінні статті 139 ЦПК України, адже ці витрати не згадуються у статті 139 ЦПК України. Разом з тим, вказані витрати були пов`язані із вчиненням позивачем дій, необхідних для розгляду справи в суді, адже за відсутності висновку судового експерта розгляд справи був би вкрай ускладнений.

Згідно із ч. 4 ст. 140 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ. Зокрема, витрати пов`язані із вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, не можуть перевищувати 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за сукупність дій, необхідних для розгляду справи.

Станом на березень 2021 року, коли позивач оплатила проїзд для надання зразків експерту, прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні складав 2270 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму витрат пов`язаних із вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, у граничному розмірі 1135 грн., що складає 50 % від 2270 грн.

5.4. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, внесення змін до актового запису та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про народження № 738 від 05.10.2017 в Сєвєродонецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 08 січня 2020 року і до досягнення дитиною трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 10007 (десять тисяч сім) грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , судовий збір в дохід держави у сумі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн. 20 коп. на наступні реквізити: отримувач ГУК у Луг. обл. /МТГ м. СЄВЄР./22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) 37991110; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); номер рахунку (IBAN) UA0012499; код класифікації доходів бюджету 22030101; найменування коду класифікації доходів бюджету судовий збір (Державна судова адміністрація України 050).

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Б. Баронін