Справа № 466/9902/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Білінської Г.Б.

секретаря судового засідання Терех У.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Долинської М.Є. про встановлення факту постійного проживання із спадкоємцем на момент смерті та факту прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

10 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Долинської М.Є. про встановлення факту постійного проживання із спадкоємцем на момент смерті та факту прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликаються на те, що позивач ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_3 ), та відповідач ОСОБА_2 , є рідними сестрою та братом. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 25.06.2018 року. За час свого життя ОСОБА_4 склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Максьоновою Г.В. 07.05.2013 року та зареєстрований в реєстрі за № 660. Згідно вказаного заповіту ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження:

- належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 заповіла своїй доньці ОСОБА_1 (позивачу);

- належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 заповіла своїй доньці (позивачу) в розмірі ? та своєму синові (відповідачу) в розмірі 1/4.

На момент смерті ОСОБА_4 на праві власності належала лише ? частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 10.05.1995 року. Квартира АДРЕСА_2 була відчужена померлою ОСОБА_4 за життя своєму внукові синові відповідача. Таким чином, в склад спадкової маси після смерті ОСОБА_4 увійшла лише 1/4 частка квартири АДРЕСА_1 , яку померла заповіла своїй доньці позивачу.

Таким чином, право на спадкування спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , отримала її донька позивач, на яку складено заповіт.

На момент смерті та тривалий час до цього померла (спадкодавець) ОСОБА_4 , незважаючи не її місце реєстрації за адресою : АДРЕСА_3 , постійно проживала за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується Актом ОВК «Електрон» від 18.11.2020 року, де також зареєстрована та постійно проживала її донька позивач, що підтверджується довідкою ОВК «Електрон» від 18.11.2020 року.

Зважаючи на те, що померла та позивач постійно проживали за однією адресою, позивач заяв про відмову від спадщини не подавав, ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину за заповітом після сметрі її матері ОСОБА_4 .

Зважаючи на те, що позивач в силу факту спільного проживання з померлою ОСОБА_4 прийняв спадщину згідно положень ст. 1268 ЦК України, ним подано до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Долинської М.Є. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину від 27.11.2020 року. Однак, постановою приватного нотаріуса ЛМНО Долинської М.Є. від 27.11.2020 року відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що померла ОСОБА_4 на момент смерті була зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_3 , а позивач за адресою: АДРЕСА_4 . Внаслідок цього, нотаріусом роз`яснено, що факт проживання особи за певною адресою, що не зареєстрована як місце проживання такої особи, визнається законом як факт, що має юридичне значення, встановлення якого відноситься до компетенції суду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні змісту позову.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.223, 280 ЦПК України, на підставі наявних доказів.

Третя особа ПН ЛМНО Долинська М.Є. в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_3 ), та відповідач ОСОБА_2 , є рідними сестрою та братом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 25.06.2018 року.

За час свого життя ОСОБА_4 склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Максьоновою Г.В. 07.05.2013 року та зареєстрований в реєстрі за № 660.

Згідно вказаного заповіту ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження:

- належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 заповіла своїй доньці ОСОБА_1 (позивачу);

- належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 заповіла своїй доньці (позивачу) в розмірі ? та своєму синові (відповідачу) в розмірі 1/4.

На момент смерті ОСОБА_4 на праві власності належала лише 1/4 частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 10.05.1995 року. Квартира АДРЕСА_2 була відчужена померлою ОСОБА_4 за життя своєму внукові синові відповідача.

Таким чином, в склад спадкової маси після смерті ОСОБА_4 увійшла лише ? частка квартири АДРЕСА_1 , яку померла заповіла своїй доньці позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Таким чином, право на спадкування спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , отримала її донька позивач, на яку складено заповіт.

На момент смерті та тривалий час до цього померла (спадкодавець) ОСОБА_4 , незважаючи не її місце реєстрації за адресою : АДРЕСА_3 , постійно проживала за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується Актом ОВК «Електрон» від 18.11.2020 року, де також зареєстрована та постійно проживала її донька позивач, що підтверджується довідкою ОВК «Електрон» від 18.11.2020 року.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Зважаючи на те, що померла та позивач постійно проживали за однією адресою, позивач заяв про відмову від спадщини не подавав, ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину за заповітом після сметрі її матері ОСОБА_4 .

В ч. 1 ст. 1297 ЦК України закріплено норму про те, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Факт постійного проживання померлої ОСОБА_4 на момент смерті саме за адресою: АДРЕСА_4 , підтверджується наступними доказами:

1. показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;

2. показаннями позивача ОСОБА_1 , яка була допитана в якості свідка;

3. письмовими доказами актом комісії ОВК «Електрон» від 18.11.2020 року, згідно якого померла ОСОБА_4 постійно проживала на АДРЕСА_4 , листом КНП «3-ТЯ міська клінічна лікарня» від 23.12.2020 року, згідно якого померла ОСОБА_4 проживала на АДРЕСА_4 , куди здійснювався виїзд сімейного лікаря, та де вона перебувала на обліку, довіреністю ОСОБА_4 на свого внука від 11.03.2014 року, яка посвідчувалась за місцем проживання ОСОБА_4 на АДРЕСА_5 , копіями судових повісток Личаківського районного суду м. Львова в межах судової справи з ОСОБА_2 , які надсилались ОСОБА_4 на АДРЕСА_4 з 2014 до 2016 року, копією позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , в якій сам же ОСОБА_4 вказував її адресу на АДРЕСА_4 .

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що факт постійного проживання померлої ОСОБА_4 разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_4 повністю підтверджений та не спростований у встановленому законом порядку. У постанові від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17 Верховний Суд дійшов висновку, що «[…] відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації […] не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом».

В постанові Верховного Суду ввід 10.01.2019 року у справі № 484/747/17 зроблено наступний висновок: «У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом».

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 89, 223, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1219, 1220, 1223, 1231, 1268, 1297 ЦК України, суд ,-

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкодавця ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті (відкриття спадщини) разом з спадкоємцем за заповітом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_4 .

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 06.05.2021р.

Суддя Г. Б. Білінська