Справа №: 671/349/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року Волочиський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.,

при секретарях:

Краснай Л.П., Кошонько Н.С.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідачів

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Волочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про усунення їх від права на спадкування після смерті рідного брата позивача ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та земельного паю, які належали померлому на законних підставах.

Позивач зазначає, що він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини як рідний брат та єдиний, хто за життя здійснював постійний догляд за померлим ОСОБА_7 та забезпечував останнього всім необхідним для життя. Вказує, що фактично він здійснював всі роботи по господарству та проживав разом із братом.

На момент звернення до нотаріуса позивачем було виявлено, що крім нього заяви про прийняття спадщини подали ще дружина померлого та дві доньки - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які тривалий час не навідувались до померлого та фактично покинули ОСОБА_7 без догляду, залишивши у безпорадному стані.

ОСОБА_1 в позові зазначив, що його брат заповіту не склав, але за життя висловлював намір залишити спадщину позивачу. Вказує, що дружина та доньки покинули ОСОБА_7 в безпорадному стані, тоді як він був людиною з інвалідністю, стан здоров`я був нестабільний, він страждав на епілепсію та сам по собі завжди потребував постійного стороннього нагляду, оскільки був психічно неврівноважений.

Зі слів позивача, лише він здійснював догляд за ОСОБА_7 та забезпечував його всім необхідним, та саме він здійснював обряд поховання брата, допомоги від відповідачів не надходило.

За таких обставин, вважає, що на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України відповідачів слід усунути від права на спадкування за законом.

В ході розгляду справи представник позивача ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про відмову від позовних вимог до відповідача ОСОБА_6 в порядку ч. 2 ст. 49 ЦПК України, з посиланням на те, що остання відмовилась від прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 03 листопада 2021 року прийнято відмову представника позивача ОСОБА_2 від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування; провадження у справі в частині за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування закрито.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали позов до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з викладених у позові підстав.

ОСОБА_1 пояснив, що відповідачі залишили ОСОБА_7 та переїхали жити до нового чоловіка ОСОБА_3 . Брат жив в батьківській хаті, в якій позивач все робив, добудовував сарай, відповідачі ж там жили, але нічого не робили. ОСОБА_1 , з його слів, пропонував ОСОБА_3 розлучитися з ОСОБА_7 , адже вона пішла жити до іншого.

Представник позивача ОСОБА_2 додала, що безпорадний стан ОСОБА_7 полягав у тому, що він хворів на епілепсію, а ухилення від надання допомоги спадкодавцю полягало в тому, що дружина залишила його, будучи в зареєстрованому шлюбі, та пішла до іншого чоловіка.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 11 серпня 2021 року проти позову заперечила, вказала, що дійсно на момент смерті ОСОБА_7 вона з ним спільно не проживала, однак кожного дня вона приходила до нього зранку та ввечері і надавала потрібну допомогу. Поховання вони здійснювали вдвох з позивачем. Зазначила, що чоловік фактично помер у неї на руках, коли вона в черговий раз прийшла до нього. Щодо нападів епілепсії вказала, що вони були не часто у ОСОБА_7 та він не був немічним.

Представник відповідачів ОСОБА_5 в суді проти позову заперечив, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Зазначив, що відповідачі час від часу відвідували ОСОБА_7 , та в даному випадку не доведено факт існування безпорадного стану у спадкодавця, оскільки не наведено передбачених законом аргументів.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності, вважає позов безпідставним та необґрунтованим, просить у його задоволенні відмовити.

Свідок ОСОБА_8 в суді показав, що дружина ОСОБА_1 є його кумою, а з ОСОБА_7 він був знайомий більше 10 років. Разів 2-3 він допомагав по господарству ОСОБА_7 , на городі останній робив сам. Його дружину та дітей ОСОБА_8 на господарстві ОСОБА_7 не бачив та не знав про їх існування. В загальному приїжджав разів 10 до ОСОБА_7 , а допомагав разів 2-3 (на прохання ОСОБА_1 ). На господарстві були кури, кролі.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_9 в суді показав, що він був лікарем ОСОБА_7 (за спеціальністю лікар-психіатр). Знав його з 1981 року, ОСОБА_7 хворів на епілепсію. Як часто у нього були напади невідомо, але оскільки він був інвалідом 2 групи, то, на думку ОСОБА_9 , потребував догляду. Кожного місяця ОСОБА_7 приходив за ліками, самостійно. Зрідка приходила за ліками його дружина, також деколи приходила його донька ОСОБА_10 . Про дружину йому відомо, що останнім часом вони не жили разом, ОСОБА_7 жив один, чи навідувалась до нього ОСОБА_3 йому не відомо. Сам особисто він був у ОСОБА_7 лише один раз, це було років 10 тому.

Допитана у якості свідка ОСОБА_11 в суді показала, що живе по сусідству від ОСОБА_3 . З ОСОБА_7 була знайома з 1972 року, він працював в бухгалтерії. З часом вона почала помічати, що ОСОБА_7 захворів. Перед смертю він міг пересуватись самостійно, сам себе обслуговував, тримав курей, качок. Дружина з ним не жила, але приходила. Коли приходила, то готувала йому їсти, але він і сам готував собі їжу.

Допитана у якості свідка ОСОБА_12 в суді показала, що позивач є її двоюрідним братом та вона проживає по сусідству з ОСОБА_7 , який зі своєю дружиною жив років 30, після чого вона пішла доглядати за дідом і вони стали жити окремо. Однак, ходили один до одного. ОСОБА_3 завжди приходила до ОСОБА_7 , а він ходив до неї, приїжджали діти та онуки. ОСОБА_7 помер на руках в дружини. До смерті ОСОБА_7 сам себе обслуговував, тримав кролів, курей. Допомагали йому діти та дружина. Напади в нього бували, від нервів, нервувався він через свого брата ОСОБА_1 . ОСОБА_3 допомагала йому по господарству, займалась пранням одягу, готуванням їжі. Було таке, що ОСОБА_7 казав, що його брат ОСОБА_1 забрав у нього гроші.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, суд знаходить позов таким, що задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 статті 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

Згідно з даними спадкової справи № 392/2018, заведеної після його смерті, із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк звернулись: дружина померлого ОСОБА_3 та його рідний брат ОСОБА_1 . Діти ОСОБА_7 - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у встановлений законом строк подали заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 (а.с. 38-43).

Таким чином, на спадщину претендують дружина ОСОБА_7 ОСОБА_3 (відповідач у справі) та його рідний брат ОСОБА_1 (позивач у справі).

Відповідно до довідки старости Бронівського старостинського округу Війтовецької селищної ради Хмельницької області № 263 від 09 листопада 2018 року, на день смерті ОСОБА_7 проживав сам (а.с. 40).

Згідно з витягом з погосподарської книги Бронівської сільської ради села Бронівка Волочиського району Хмельницької області за 2011-2015 роки, ОСОБА_7 був зареєстрований та проживав у будинку по АДРЕСА_1 , де також були зареєстровані: дружина ОСОБА_3 - до 28 травня 2013 року; дочка ОСОБА_13 до 25 березня 2014 року; внучка ОСОБА_14 до 25 березня 2014 року; дочка ОСОБА_4 до 18 серпня 2015 року; зять ОСОБА_15 до 18 серпня 2015 року; внучка ОСОБА_16 до 18 серпня 2015 року (а.с. 206).

Із змісту витягу з погосподарської книги Війтовецької селищної ради с. Бронівка за 2016-2020 роки, ОСОБА_7 є власником житлового будинку, проживав та був зареєстрований один по АДРЕСА_1 , свідоцтво про право власності на будинок не оформив у зв`язку із скрутним матеріальним становищем (а.с. 207).

Згідно з листом № 39 від 14 квітня 2021 року старости Сарнівського старостинського округу Війтовецької селищної ради, соціальний супровід жителя с. Бронівка, інваліда ОСОБА_7 не здійснювався, але потребував (а.с. 208).

Із оглянутої медичної картки вбачається, що ОСОБА_7 самостійно з`являвся на прийоми до лікаря, що підтвердив в суді допитаний у якості свідка лікар ОСОБА_9 .

Показаннями допитаних у суді свідків підтверджується той факт, що ОСОБА_7 був здатний себе обслуговувати самостійно, сам пересувався, вів деяке господарство, хоча і хворів.

В судовому засіданні дослідженими судом доказами не підтверджено того, що ОСОБА_7 перебував у безпорадному стані, того, що будь-хто із його спадкоємців ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві (безпорадний стан якого не доведено належними та допустимими доказами), а також того, що у спадкодавця була потреба в допомозі від відповідачів.

Посилання у листі № 39 від 14 квітня 2021 року на те, що ОСОБА_7 потребував соціального супроводу не свідчить про його безпорадний стан.

Враховуючи викладене, наявність сукупності підстав, передбачених частиною 5 ст. 1224 ЦК України для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування в суді не встановлено, тому в позові до неї слід відмовити.

В задоволенні позовної вимоги до ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки вона у встановлений законом строк звернулась із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 (а.с. 41).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Зважаючи на встановлені судом обставини та норми закону, що регулюють відповідні правовідносини, в позові слід відмовити за його необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 1216-1218, 1224, 1258, 1261, 1262, 1268, 1273 ЦК України; ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд Хмельницької області шляхом подання в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 )
Відповідач:ОСОБА_3 (31270, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Бронівка; ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 )
Відповідач:ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 )

Повне судове рішення складено 12 листопада 2021 року.

Суддя О.М. Бабій