Справа № 649/812/20
Провадження №2/649/9/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Гапоненка Р.В.

секретаря судового засідання Філімоненко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Лепетиха Херсонської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що він у відповідності до свідоцтва про право власності від 16.10.1986 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , доказом чого є довідка Каховського БТІ № 59 від 03.08.2020 року. За вказаною адресою в даному будинку як член її сім`ї проживає його колишня співмешканка ОСОБА_2 . Відповідачка систематично ображає його нецензурною лайкою, вчиняє щодо нього психологічне та фізичне насильство, що підтверджується постановами Великолепетиського районного суду Херсонської області від 15.08.2014 року по справі № 649/788/14-ц, від 26.03.2015 року по справі № 649/231/15-ц, від 05.10.2016 року по справі № 649/685/16-ц, від 05.08.2019 року по справі № 649/927/19, від 27.08.2019 року по справі № 649/1017/19 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП та постановами Великолепетиського районного суду Херсонської області від 28.05.2019 року по справі № 649/596/19, від 24.04.2020 року по справі № 649/335/20 та від 14.05.2020 року по справі № 649/390/20 відповідно до яких суд встановивши склад вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП через малозначність обмежувався усним зауваженням відповідачці. Таким чином відповідачка порушує правила співжиття. Застосовані до неї стягнення позитивного результату не дали. На підставі ст.ст. 3, 4, 10, 76-81, 83, 161, 175-177 ЦПК України, ч. 1 ст. 383, ст. 391 ЦК України, ч. 4 ст. 9, ч. 1 ст. 116, ст. 156, ч. 1, 3 ст. 157 ЖК України просить суд виселити ОСОБА_2 з житлового будинку АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 17 вересня 2020 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 02.02.2021 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_3 не з`явилися, від представника позивача надійшла заяву про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог про виселення ОСОБА_2 наполягають.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки немає підстав для її виселення, так як вона на даний час у житловому будинку АДРЕСА_1 не проживає.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судом встановлено, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно довідки № 59 від 03.08.2020 року домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 16.10.1986 року, видане на підставі рішення виконкому Великолепетиської селищної ради № 104 від 15.10.1986 року.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 систематично відносно позивача ОСОБА_1 вчиняє психологічне та фізичне насильство, що підтверджується постановами Великолепетиського районного суду Херсонської області від 15.08.2014 року по справі № 649/788/14-ц, від 26.03.2015 року по справі № 649/231/15-ц, від 05.10.2016 року по справі № 649/685/16-ц, від 05.08.2019 року по справі № 649/927/19, від 27.08.2019 року по справі № 649/1017/19 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП та постановами Великолепетиського районного суду Херсонської області від 28.05.2019 року по справі № 649/596/19, від 24.04.2020 року по справі № 649/335/20 та від 14.05.2020 року по справі № 649/390/20 відповідно до яких суд встановивши склад вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП через малозначність обмежувався усним зауваженням ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що згідно довідки Великолепетиського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) № 04-297/1-1 родина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які проживали за адресою: АДРЕСА_1 , перебувала на обліку відділення із соціальної роботи для сім`ї, дітей та молоді Великолепетиського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), як така, що опинилась у складних життєвих обставинах, з 31 жовтня 2019 року, у зв`язку з вчиненням насильства в сім`ї батьком по відношенню до дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неодноразово відносно співмешканки ОСОБА_2 . Дана родина під соціальним супроводом фахівців відділення не перебувала, але періодично відвідувалась фахівцями відділення за місцем мешкання та з даною сім`єю здійснюватись заходи щодо соціальної профілактики з метою недопущення протиправної поведінки кривдника. Родина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знята з обліку 05 жовтня 2020 року у зв`язку з подоланням СЖО (мати ОСОБА_2 разом з малолітньою дочкою ОСОБА_4 з 05 вересня 2020 року змінили місце свого проживання та зараз мешкають за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідно до Акту житлово-побутових умов від 19.10.2020 року ОСОБА_2 , 1971 року народження, та її дочка ОСОБА_4 , 2007 року народження, дійсно проживають за адресою: АДРЕСА_2 , з 05 вересня 2020 року.

Згідно довідки виконавчого комітету Великолепетиської селищної ради № 2433 від 15.12.2020 року ОСОБА_2 , 1971 року народження, та її донька ОСОБА_4 , 2007 року народження, проживають по АДРЕСА_2 .

Згідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до вимог ч. 1 та ч. 3 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до положень ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно з вимогами ст. 157 ЖК Української РСР членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Частинами першою та другою статті 116 ЖК Української РСР визначено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною.

Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Надані позивачем докази свідчать про наявність в діях відповідача систематичного порушення правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання виявились безрезультатними, у зв`язку з чим ОСОБА_2 слід примусово виселити з житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати у розмірі вартості сплаченого судового збору розміром 840,80 грн.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. ст. 383, 391 ЦК України, ст. ст. 9, 109, 116, 156, 157 ЖК Української РСР, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового засідання, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий підпис