Справа № 465/2179/19 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/1911/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В.,
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
секретаря Симець В.І.
з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Супруна О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2020 року у складі судді Ванівського Ю.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними, визнання протиправними та нечинним рішення житлово-побутової комісії,-
встановив:
У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними, визнання протиправними та нечинним рішення житлово-побутової комісії.
Вимоги обґрунтовував тим, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України.
26 серпня 2011 року наказом Начальника управління Західного територіального командування ВВ МВС України №46о/с він звільнений із військової служби у відставку за віком відповідно до п.6 «В» ст. 26 Закон у України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми, одягу, та направлений на військовий облік до Галицько-Франківського ОРВК м. Львова.
31 серпня 2011 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №171 виключений із списків особового складу частини. Календарна вислуга років на час звільнення складала 30 років 9 місяців і 9 днів.
Під час проходження військової служби у 2006 році ОСОБА_1 подав документи до житлово-побутової комісії вищевказаної військової частини для зарахування його із сім`єю у складі 4 осіб на квартирний облік, у зв`язку із відсутністю житла.
12.12.2006 року розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №2280 затверджено додатковий список військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 про зарахування на квартирний облік на сім осіб, в тому числі ОСОБА_1 (сім`я 4 особи, протокол №20 від 28.11.2006 року).
Позивач та його сім`я з 28 листопада 2006 року перебувають на загальній квартирній черзі та у списках позачергового забезпечення з 03.10.2011 р. у військовій частині НОМЕР_1 .
04 січня 2019 року ОСОБА_1 отримав повідомлення від командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про те, що в ході проведення інвентаризації, розглядалося питання щодо порядку перебування позивача на квартирному обліку, в результаті чого ухвалено рішення про перенесення дати перебування на квартирному обліку ОСОБА_1 з 2006 року на 2011 рік.
Позивач вважає такі дії неправомірними та безпідставними, оскільки про час та дату засідання житлово-побутової комісії ОСОБА_1 не був повідомлений, що позбавило його права на захист, вважає, що із його сторони не було жодного порушення.
З наданої відповіді заступника командувача Національної гвардії України вбачається те, що облікова справа позивача не укомплектована та у ній відсутні документи, що підтверджують або спростовують погіршення житлових умов.
Просив визнати дії житлово-побутової комісії та командира військової частини НОМЕР_1 протиправними, а також визнати протиправним та нечинним протокол № 8 житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 22.12.2018 про перенос дати перебування його із сім`єю на квартирному обліку з 2006 року на 2011 рік.
Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про визнання дій протиправними, визнання протиправним та нечинним рішення житлово-побутової комісії - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано протокол №8 житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 22.12.2018 щодо переносу дати взяття на квартирний облік ОСОБА_1 та його сім`ї.
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Рішення суду оскаржив відповідач Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає ухваленим з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права.
В апеляційній скарзі зазначає, що з травня 2006 року ОСОБА_1 проходив службу у в/ч НОМЕР_1 .
28.11.2006 року ст. прапорщик ОСОБА_1 подав документи на квартирний облік та був зарахований в загальну чергу з 28.11.2006 р. з сім?єю складом 4 особи.
При зарахуванні ОСОБА_1 на квартирний облік у 2006 році не були враховані норми та вимоги постанови № 470 від 11.12.1984 року «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», відповідно до п.п.5 п.13 яких потребуючими поліпшення житлових умов визначаються громадяни, які проживають не менше 5 років за договором найму в квартирах, що належать громадянам на праві приватної власності.
В період з 01 жовтня по 31 грудня 2018 року була проведена інвентаризація житлових справ військовослужбовців та членів їх сімей, які перебувають на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ № 278 від 28.07.2007 року, «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень».
Вказаною інструкцією не передбачено обов`язкове запрошення військовослужбовця при проведенні інвентаризації квартирних справ, однак ОСОБА_1 в 15-ти денний термін у письмовій формі був повідомлений про результати інвентаризації.
На засіданні житлово-побутової комісії (ЖПК) 22.12.2018 року розглядалась справа ОСОБА_1 про перебування на квартирному обліку при в/ч НОМЕР_1 , на якому було виявлено що позивачем порушено вимоги Постанови Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради Професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», зокрема, п. 17 Правил, за яким громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), квартири, а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів, не беруться на квартирний облік протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов.
Після детального вивчення документів, які були поновлені військовослужбовцем, прапорщика у відставці ОСОБА_1 із сім?єю перенесено в списках військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 взятих на квартирний облік за місцем служби з 28.11.2006 року на 28.11.2011 року.
Судом першої інстанції не враховано, що відповідно до п. 3.16 Інструкції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 278 від 28.07.2007 року, зняття з квартирного обліку та виведення з пільгових списків осіб, які були необгрунтовано внесені до цих списків або втратили вказане право, проводиться житлово-побутовими комісіями військових частин у тому самому порядку, що й взяття на облік. В даному випадку єдиним способом усунення даного порушення було перенесення ОСОБА_1 в списках з 28.11.2006 на 28.11.2011.
Просить звернути увагу, що згідно паспорта громадянина України та наданих довідок Ф-2 позивач із родиною був зареєстрований та проживав 23 роки (з 1983 по 2006 роки) як член сім`ї у 3-ьох кімнатній державній квартирі разом із матір`ю по АДРЕСА_1 , відтак згідно із нормами житлового законодавства був забезпечений жилою площею та не мав підстав бути зарахованим на квартирний облік для покращення житлових умов. Раптом, 27.11.2006 він добровільно, за власним бажанням разом із сім`єю знявся із реєстрації з вказаної квартири, а на наступний день уклав договір піднайму по даній адресі з власником квартири ОСОБА_2 .
Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 добровільно відмовився від батьківської квартири на користь сестри, при цьому уклав із сестрою договір піднайму, що на переконання апелянта, є штучним погіршенням своїх житлових умов.
ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося звернутися до квартирно експлуатаційної служби військової частини для надання відповідних документів з метою спростування чи підтвердження погіршення житлових умов, зокрема надання довідок про склад сім`ї з ЖЕКу за періоди з 1983 по 2006 роки, копії ордера на квартиру.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 у списках військовослужбовців, які мають право на позачергове отримання жилих приміщень станом на 10.07.2019 перебуває під номером 7 в черзі, а у списку військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 взятих на квартирний облік за місцем служби для отримання житла у м. Львові станом на 10.07.2018 (до проведення інвентаризації) знаходився під номером 37, відтак позивач має право отримати квартиру за позачерговим списком в значно коротші терміни ніж за загальним.
Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
30.09.2020 на адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якому покликаючись на відповідні норми матеріального права та спірні правовідносини, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги за безпідставністю, а рішення залишити без змін.
22.10.2020 на адресу апеляційного суду надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у якому представник просить апеляційну скаргу задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Супруна О.О. на підтримку доводів скарги, а також пояснення позивача ОСОБА_1 на заперечення таких, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неправомірно, без на те будь яких обгрунтованих підстав, всупереч вимогам чинного законодавства переніс дату перебування на квартирному обліку ОСОБА_1 .
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з такого.
Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
До складу житлового фонду, відповідно до ст. 4 ЖК УРСР, відносяться житлові будинки, а також житлові приміщення у інших будівлях. Жилі будинки та жилі приміщення у інших будівлях, що належать державі складають державний житловий фонд.
Частиною 1 ст. 5 ЖК УРСР передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
У пункті 8 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів Української PCP і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, передбачалось, що облік громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і в виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України.
12.12.2006 року розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №2280 затверджено додатковий список військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 про зарахування на квартирний облік на сім осіб, в тому числі ОСОБА_1 (сім`я 4 особи, протокол №20 від 28.11.2006 року.
26 серпня 2011 року наказом Начальника управління Західного територіального командування ВВ МВС України №46о/с ОСОБА_1 звільнений із військової служби у відставку за віком відповідно до п.6 «В» ст. 26 Закон у України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми, одягу, та направлений на військовий облік до Галицько-Франківського ОРВК м. Львова. 31 серпня 2011 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №171 виключений із списків особового складу частини.
В період з 01 жовтня по 31 грудня 2018 року проведена інвентаризація житлових справ військовослужбовців та членів їх сімей, які перебувають на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 .
На засіданні житлово-побутової комісії (ЖПК) 22.12.2018 року розглядалась справа ОСОБА_1 про перебування на квартирному обліку при в/ч НОМЕР_1 . У зв`язку із виявленням порушення вимоги Постанови Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради Професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N 470, ОСОБА_1 з сім?єю перенесено в списках військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 взятих на квартирний облік за місцем служби з 28.11.2006 на 28.11.2011.
Згідно із статтями 34, 37 ЖК УРСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.
Статтею 43 ЖК УРСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей, визначено Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 №1081.
Відповідно до п. 22 Порядку облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
Згідно із п. 23 Порядку для зарахування на облік військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього командира (начальника). До рапорту додаються: довідка з місця проживання про реєстрацію і склад сім`ї; витяг з особової справи військовослужбовця про склад сім`ї; довідка про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчих органах місцевих рад); документи, що підтверджують право на першочергове та позачергове одержання житла, інші пільги. Інші документи житлова комісія запитує у разі потреби через командира військової частини у відповідних державних органів, установ, організацій, громадян.
Пункт 24 Порядку визначає, що військовослужбовці зараховуються на облік згідно із рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.
У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
Військовослужбовці, зараховані на облік, заносяться до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла.
Згідно із п. 25 Порядку на кожного військовослужбовця, зарахованого на облік, оформляється облікова справа.
Облікова справа зберігається за місцем перебування військовослужбовця на обліку, а після надання йому житла для постійного проживання протягом п`яти років - у виконавчому органі районної, міської, районної у місті ради, що видав ордер, якщо ордер видано квартирно-експлуатаційним органом - в квартирно-експлуатаційному органі. Після закінчення зазначеного строку справа знищується у встановленому порядку.
Наведене дає підстави для висновку про те, що механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців та членів їх сімей, є визначений на законодавчому рівні, а саме постановою Кабінету Міністрів України про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, як підзаконним нормативно-правовим актом.
Звертаючись із позовними вимогами позивач ОСОБА_1 покликався на те, що перенесення дати його із сім`єю перебування на квартирному обліку з 2006 року на 2011 рік є неправомірним та безпідставним, на протязі всього часу перебування на квартирному обляку він вчасно та в повному об`ємі подавав документи до своєї облікової справи, у повноваженнях житлово-побутових комісій відсутнє перенесення дати взяття на квартирний облік осіб. Також вважає, що перереєстрація місця проживання не є погіршенням житлових умов.
Заперечуючи позовні вимоги відповідач Військова частина НОМЕР_1 покликається на те, що з травня 2006 року ОСОБА_1 проходив службу у в/ч НОМЕР_1 .
28.11.2006 року ст. прапорщик ОСОБА_1 подав документи на квартирний облік та був зарахований в загальну чергу з 28.11.2006, із сім?єю складом 4 особи, в т.ч. він, дружина ОСОБА_3 , 1963 р.н,, син ОСОБА_4 , 1984 р.н., син ОСОБА_5 , 1987 р.н.
З 01 жовтня по 31 грудня 2018 року проведена інвентаризація житлових справ військовослужбовців та членів їх сімей, які перебувають на квартирному обліку при військовій частині 4114.
22.12.2018 на засіданні житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 вирішено прапорщика у відставці ОСОБА_1 із сім`єю не брати на квартирний облік протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов. Перенести ОСОБА_1 із сім`єю в списках військовослужбовців військової частини взятих на квартирний облік за місцем служби для отримання житлової площі у м. Львові з 2006 року на 2011 рік, після п`яти років з моменту погіршення житлових умов. Рахувати прапорщика у відставці ОСОБА_1 на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 28.11.2011 в загальній черзі та в списках позачергового забезпечення житлом з 28.11.2011, як звільненого у відставку за віком і складом сім`ї 4 особи.
Комісія прийшла висновку, що ОСОБА_1 із сім`єю, маючи для проживання достатню за розміром житлову площу, штучно погіршили свої житлові умови, шляхом перереєстрації у ту саму квартиру, як наймачі.
Згідно із записів у паспорті громадянина України та наданих довідок Ф-2 позивач ОСОБА_1 із родиною був зареєстрований та проживав 23 роки (з 1983 по 2006 роки) як член сім`ї у 3-ьох кімнатній квартирі разом із матір`ю по АДРЕСА_1 , відтак згідно із нормами житлового законодавства був забезпечений жилою площею та не мав підстав бути зарахованим на квартирний облік для покращення житлових умов.
27.11.2006 ОСОБА_1 знявся із реєстрації з вказаної квартири, а на наступний день уклав договір піднайму по даній адресі з власником квартири ОСОБА_2 .
На переконання відповідача, вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 добровільно відмовився від батьківської квартири на користь сестри, при цьому уклав із сестрою договір піднайму, що на переконання апелянта, є штучним погіршенням своїх житлових умов.
Відповідно до п. 17 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради Професійних спілок від 11 грудня 1984 р. № 470, громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), квартири, а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок

вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів (стаття 96 Житлового кодексу УРСР, не беруться на квартирний облік протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов. Не беруться на квартирний облік працездатні особи, які не займаються суспільно корисною працею.

Таким чином, згідно із п. 17 Правил, штучне погіршення громадянами житлових умов є підставою для не взяття особи на квартирний облік протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов.
При цьому, з врахуванням переліку документів, які відповідно до п.п.22,23 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006 року, додаються військовослужбовцем до рапорту для зарахування на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, вказані обставини, а саме чи мало місце штучне погіршення житлових умов, необхідно було перевірити перед прийняттям рішення про взяття особи на квартирний облік.
Натомість, відповідно до п. 43 Правил громадянинові, який перебуває на квартирному обліку за місцем роботи, черговість на одержання жилого приміщення може бути перенесено на рік, якщо протягом попереднього року за систематичне порушення трудової дисципліни, пияцтво, хуліганство, розкрадання державного або громадського майна до нього застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського впливу, або заходи

адміністративного стягнення чи кримінального покарання, за винятком випадку, передбаченого підпунктом 4 пункту 26 цих Правил.

Перенесення черговості на одержання жилого приміщення на рік може бути застосоване також до громадянина, який безпідставно відмовився від наданого жилого приміщення, що відповідає встановленим вимогам і розміру.

Черговість може бути перенесено і в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Рішення про перенесення черговості приймається органами, які винесли рішення про взяття громадянина на квартирний облік.

Про перенесення черговості громадяни повідомляються в письмовій формі у 15-денний строк із зазначенням підстав прийнятого рішення.

Таким чином, штучне погіршення особою житлових умов не передбачено як підстава для перенесення черговості особи на одержання жилого приміщення, відтак суд першої інстанції прийшов правильного висновку про те, що рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 22.12.2018, про перенесення прапорщика у відставці ОСОБА_1 із сім`єю в списках військовослужбовців військової частини взятих на квартирний облік за місцем служби для отримання житлової площі у м. Львові з 2006 року на 2011 рік, після п`яти років з моменту погіршення житлових умов, є неправомірним, прийняте всупереч вимог чинного законодавства.
Разом з тим, ухваливши рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції визнав протиправним та скасував протокол №8 житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 22.12.2018 щодо переносу дати взяття на квартирний облік ОСОБА_1 та його сім`ї, при цьому не звернув увагу, що такий протокол є лише виконаним у певному форматі (зокрема, у друкованому вигляді) записом, який тільки фіксує наявність певних подій чи проведення деяких дій, і сам по собі протокол не є тим правовим актом, законність чи дійсність якого може оспорюватися в судовому порядку, а у випадку обґрунтованості позовних вимог недійсним визнається рішення оформлене відповідним протоколом.

Таким чином, рішення суду першої інстанції необхідно змінити, визнавши протиправним та скасувавши рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене у п. 5 протоколу № 8 від 22 грудня 2018 року про перенесення прапорщика у відставці ОСОБА_1 із сімє`ю у списках військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 взятих на квартирний облік за місцем служби для отримання житлової площі у м. Львові з 2006 року на 2011 рік після п`яти років з моменту погіршення житлових умов.

Врешті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2020 року задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 квітня 2020 року змінити.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Визнати протиправним та скасувати рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене у п. 5 протоколу № 8 від 22 грудня 2018 року про перенесення прапорщика у відставці ОСОБА_1 із сімє`ю у списках військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 взятих на квартирний облік за місцем служби для отримання житлової площі у м. Львові з 2006 року на 2011 рік після п`яти років з моменту погіршення житлових умов.

Врешті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 26 травня 2021року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк