Справа № 943/709/20 Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова Г.О.
Провадження № 22-ц/811/643/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Івасюти М.В.,

за участю заявника ОСОБА_1 , перекладача ОСОБА_2 , адвоката Чубай Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 25 січня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову,, -

в с т а н о в и в:

В січні 2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Заяву мотивує тим, що він як батько малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавлений можливості вирішувати питання щодо малолітнього сина, оскільки позов забезпечувався до подачі позовної заяви у справі про визначення місця проживання малолітнього, натомість у Буському районному суді Львівської області розглядається справа за позовом ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з його дитиною. Існуючі обмеження, згідно ухвали суду, які суттєво порушують його права, як батька дитини.

Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 25 січня 2021 року заяву задоволено.

Скасовано вжиті заходи забезпечення позову, які полягали у забороні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , вчиняти будь-які дії щодо зміни фактичного місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та тимчасово проживає АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішення суду у справі про визначення місця проживання дитини.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_3 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає ухвалу суду необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що Буський районний суд Львівської області, приймаючи ухвалу про забезпечення позову діяв в межах своїх повноважень. Зокрема, відповідно до ст.. 149 ЦПК України, суд заз заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вказує, що між ним та ОСОБА_6 виник спір щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - його племінником, а також враховуючи те, що ОСОБА_7 чинив перешкоди у такому спілкуванні, ним було подано заяву до Буського районного суду Львівської області про вжиття заходів забезпечення позову, а саме заборону вчиняти дії щодо зміни фактичного місця проживання малолітньої дитини з наміром звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини.

Не вірним є твердження, що такий позов не було подано, оскільки станом на сьогодні у провадженні Буського районного суду Львівської області перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею.

Просить ухвалу Буського районного суду Львівської області від 25.01.2021 року скасувати.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення заявника ОСОБА_1 , адвоката Чубай Л.П. на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи заяву про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції встановив, що в провадженні Буського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_8 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею, а не спір про визначення місця проживання дитини, а тому заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що в квітня 2020 року ОСОБА_3 , ОСОБА_9 звернулись в Бусткий районний суд Львівської області з заявою про забезпечення позову, в якій просили постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо зміни фактичного місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживає за адресою АДРЕСА_2 у сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_9 до набрання законної сили рішення суду у справі про визначення місця проживання дити.

Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 18 серпня 2020 року заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_9 про забезпечення позову було задоволено. Забезпечено позов шляхом заборони ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 місце проживання АДРЕСА_1 , вчиняти будь-які дії щодо зміни фактичного місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та тимчасово проживає АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішення суду у справі про визначення місця проживання дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

12 травня 2020 року ОСОБА_3 , ОСОБА_9 звернулись в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею.

Згідно ч. 1, 13 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу.

Враховуючи, що заходи забезпечення позову вживались до набрання законної сили рішення суду у справі про визначення місця проживання дитини, проте такий позов подано не було, а натомість ОСОБА_3 , ОСОБА_9 звернулись в суд з позовною заявою про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею.

Окрім цього встановлено, що ОСОБА_5 з 21 квітня 2020 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , колегія суддів приходить до висновку, що в суду першої інстанції підставно скасував заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст..13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції , було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Конституційний Суд України у п.9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким, лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Буського районного суду Львівської області від 25 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 09.06.2021 року

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.