Справа № 585/2849/20
Номер провадження 2/585/145/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

справа № 585/2849/20, провадження № 2/585/145/21

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Андріяшівська сільська рада Роменського району Сумської області,

розглянув в порядку загального позовного провадження,у відкритому судовому засіданні справу про визнання права власності на всю спадщину за заповітом.

Представник позивача ОСОБА_3 , який діє на підставі Договору про надання правничої допомоги №12/08 від 12 серпня 2020 року, ордеру серії СМ№12, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №200 від 28.07.2003.

Представник відповідача Єрньєй Алла Анатоліївна, яка діє на підставі наказу директора Конотопського місцевого центру з надання БВПД від 05.01.2021 №7-У(7-Н).

Представник третьої особи Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області за законом - сільський голова Дибчинська Ірина.

Стислий виклад позицій учасників справи:

10 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права на всю спадщину за заповітом. В обґрунтування позову посилається на те, що 29.11.2005 її мати ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно якого все своє майно заповіла їй, позивачці у справі. На протязі 6 місяців вона звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, на підставі якої була заведена спадкова справа №41202680 від 28.11.2006. До складу спадкового майна входять земельні ділянки, розташовані на території Пустовійтівської сільської ради Роменського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, домоволодіння в с. Правдюки, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та грошові вклади з належними процентами на компенсаціями. Однак, свідоцтво про право на спадщину їй видано не було у зв`язку з тим, що її рідна сестра ОСОБА_2 , яка на момент відкриття спадщини являлася інвалідом 2 групи і згідно ст. 1241 ЦК України мала право на обов`язкову частку в спадщині, з відповідною заявою про прийняття спадщини чи/або про відмову від її прийняття до органів нотаріату не звернулася. Крім того, до цього часу відповідачка ОСОБА_2 не подала до суду позовної заяви про визнання поважною причину пропуску шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини та визначення додаткового строку для її прийняття, як це передбачено приписами ст. 1272 ЦК України. Перешкод для своєчасного звернення до органів нотаріату відповідач не мала. Вищенаведене свідчить про те, що внаслідок недобросовісного та нерозумного здійснення її рідною сестрою ОСОБА_2 , як спадкоємицею за законом, своїми правами та обов`язками, вона, ОСОБА_1 , як спадкоємиця за заповітом, хоча фактично і прийняла спадщину, яку заповіла їй покійна мати ОСОБА_4 , але не має змоги протягом чотирнадцяти років належним чином оформити спадкові права на спадщину за заповітом, тому порушуються її цивільні права та інтереси і за їх захистом вона вимушена звернутись до Роменського міськрайонного суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Також суду пояснив, що після смерті ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_2 мала право на обов`язкову частку у спадщині, проте не подавала заяву на прийняття спадщини протягом тривалого часу. Тобто своїм правом на частину спадщини не скористалась. Крім того ОСОБА_2 продала будинок, де проживала їх мати ОСОБА_4 , хоча юридично продаж не оформила, а доглядати матір не побажала, тому ОСОБА_1 забрала її до себе і доглядала до смерті, тому мати і склала заповіт на все майно на неї. При цьому ОСОБА_1 належним чином попередила нотаріуса про наявність у неї сестри, яка має право на обов`язкову частку, але внаслідок того, що ОСОБА_2 не вжила ніяких дій ні щодо прийняття спадщини або відмови від неї вона, як спадкоємець за заповітом, не може реалізувати своє право на спадщину.

Позивачка ОСОБА_1 суду дала аналогічні пояснення.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечує, бо має право на частину спадщини як інвалід ІІ групи, проте із заявою про прийняття спадщини не зверталась. До того ж більше ніж півроку не знала, що мати померла, бо остання доживала у ОСОБА_1 . Будинок мами вона дійсно продала у 2003 році за маминої згоди і віддала їй гроші. Визнає, що ОСОБА_1 не чинила їй перешкод в оформленні спадкових прав після смерті матері.

Представник відповідача ОСОБА_5 пояснила, що з позовними вимогами вона з довірителькою не згодні. Вважає, що відсутній предмет позову. Відповідачка дійсно не подала заяву про прийняття спадщини, тому вважається такою, що спадщину не прийняла, тобто нічого не заважає ОСОБА_1 оформити всю спадщину на себе, отже і не має порушення її прав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

16 листопада 2020 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначення підготовчого засідання (а.с.33).

04 січня 2021 року підготовче засідання закрито. Справа призначена до розгляду по суті (а.с.67)

У судове засідання 24 травня 2021 року позивач не з`явилась, її представник подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить задовольнити (а.с.113).

Представник відповідача також надала заяву про розгляд справи у їх з відповідачкою відсутність. В задоволенні позову просить відмовити (а.с.114).

Представник третьої особи надіслав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, справу просить вирішити на підставі вимог закону (а.с.112).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Під час розгляду справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вовківці Роменського району Сумської області, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 від 05.10.2006, зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02.11.1958 батьками ОСОБА_6 вказані ОСОБА_7 , ОСОБА_4 (а.с.14).

Після одруження ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Андріївка Роменського району померла ОСОБА_4 , що вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.15).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Правдюки Роменського району помер ОСОБА_7 (зворот а.с.15).

29.11.2005 ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 , 1958 року народження, заповіт зареєстрований в реєстрі за №176 і посвідчений секретарем Андріяшівської сільської ради Дригус З.І. (а.с.42).

Факт наявності спадкової справи №41202680, заведеної після смерті ОСОБА_4 підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №7488569 від 28.11.2006 року (а.с.17).

Згідно довідки Андріяшівської сільської ради Роменського району №161 від 11.08.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була не зареєстрована, але проживала в АДРЕСА_1 . Від імені ОСОБА_4 посвідчувався заповіт секретарем Андріївської сільської ради Дригус З.І. 29.11.2005 за реєстровим №176. Спадкоємцем на все майно після смерті ОСОБА_4 являється за заповітом її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , так як на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавці подала заяву на прийняття спадщини в Роменську ДНК. За вищевказаною адресою ОСОБА_4 на день своєї смерті проживала з дочкою ОСОБА_1 (а.с.18).

Факт посвідчення заповіту секретарем Андріївської сільської ради ОСОБА_9 29.11.2005 за реєстровим №176 підтверджується також і довідкою Андріяшівської сільської ради Роменського району №130 від 11.08.2020 (а.с.19).

Згідно з архівною інвентарною справою станом на 01.01.2013 житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано в реєстровій книзі №2, номер запису 489 в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 2793289 за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Роменською районною ДНК 06.03.2002, реєстр.№163 (а.с.20).

Державний акт серії СМ №181740 від 03.11.2003 посвідчує право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 1,4260 га, розташовану на території Пустовійтівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.21).

Державний акт серії СМ №181741 від 03.11.2003 посвідчує право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 1,4269 га, розташовану на території Пустовійтівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.22).

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №181662 від 03.11.2003 рок виданий також на ім`я ОСОБА_4 і посвідчує її право власності на земельну ділянку площею 0,5476 га, розташовану на території Пустовійтівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.23).

Земельна ділянка площею 0,4836 га, розташована на території Пустовійтівської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить ОСОБА_4 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії СМ №181663 від 03.11.2003 року (а.с.24).

З копії спадкової справи після померлої ОСОБА_4 , виданої Роменською РДНК вбачається, що 28.11.2006 ОСОБА_1 звернулась до Роменської райдержконтори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , при цьому нею було надано заповіт ОСОБА_4 на її ім`я, зареєстрований в реєстрі за №176 і посвідчений секретарем Андріяшівської сільської ради Дригус З.І. Згідно з указаним заповітом заповідач все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось заповіла ОСОБА_1 (а.с. 57).

Також до указаної спадкової справи були долучені: довідка філії Роменське відділення №147 Сумської області про те, що у померлої ОСОБА_4 були грошові кошти на рахунку (вклад в сумі 12330 грн. 77 коп, та залишок вкладу 0 грн. 25 коп.) (а.с.58); довідка Андріївської сільської ради Роменського району, відповідно до якої ОСОБА_4 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 постійно проживала в с. Андріївка Роменського району, спадкоємцем на все її майно являється ОСОБА_1 , яка своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном, так як відповідно до п.3 ст. 1268 ЦК України постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в АДРЕСА_1 (а.с.58 зворот).

28.11.2006 на ім`я ОСОБА_1 видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається з грошових вкладів з належними відсотками та компенсаціями, що зберігаються у Роменському відділенні ВАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.59).

Факт заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 та видача свідоцтва про право на спадщину 28.11.2006 вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, індексний номер 63069314 (а.с.64).

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що проживає по сусідству з ОСОБА_1 . Її мати - . ОСОБА_4 проживала два роки до смерті у позивачки. Привезли бабусю, казала вона, зять і висадили на дорозі, навіть у двір не завели. Баба казала, щоб другу дочку і на похорони не гукали, не хоче її ні чути ні бачити.

З досліджених вище письмових матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини щодо визнання права на спадщину за заповітом.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Приписи статті 1269 ЦК України зобов`язують спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

Мотиви суду

Сутність права на обов`язкову частку полягає у тому, що на користь осіб, визначених у частині першій статті 1241 ЦК України, відкривається спадщина у вигляді половини від тієї частки, право на яку б належало їм при спадкуванні за законом, незалежно від того, яким є зміст заповіту.

При розрахунку обов`язкової частки у спадщині слід виходити з того, що розмір усієї спадщини береться за одиницю, а частка спадкоємця за законом визначається шляхом поділу усієї спадщини на кількість спадкоємців за законом, які закликаються до спадкування, тобто тих, на користь яких відкрилася спадщина.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач є спадкоємицею за заповітом, але не має можливості оформити свої спадкові права в повному обсязі через те, що відповідач, яка спадкоємиця, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, вчасно не скористалась своїми правами на спадщину, що свідчить про її недобросовісне ставлення до своїх спадкових прав або про відсутність бажання вступити у спадщину.

Для подання заяви про прийняття спадщини встановлено строк у 6 місяців з часу відкриття спадщини, а у разі пропуску такого строку з поважним причин, він може бути продовжений судом (ст. ст. 1270 ч.1, 1272 ч.3 ЦК України ).

Строк для звернення спадкоємця за отриманням свідоцтва про право на спадщину законодавством не обмежено.

Задовольняючи позовні вимоги суд вважає, що відповідач мала достатньо часу з моменту відкриття спадщини після смерті своєї матері на те, щоб звернутись із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса чи/або до суду із заявою про визначення їй додаткового строку для подання такої заяви, адже з часу смерті спадкодавиці минуло 15 років. Відповідач не звернулась до суду із заявою про продовження строку подання заяви про прийняття спадщини навіть після відкриття провадження у даній справі.

Хоча позбавлення права на обов`язкову частку в спадщині закон не передбачає, але виходячи зі встановлених у справі обставин та вимог чинного законодавства, відповідач вважається такою, що не прийняла спадщину (ч.1 ст. 1272 ЦК України).

Посилання представника відповідача на те, що у даному випадку відсутній предмет позову не заслуговують на увагу, оскільки спадкова маса після смерті ОСОБА_4 , значно більша, ніж та, на яку позивачу державним нотаріусом Роменської районної ДНК видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом 28.11.2006 року, а неможливість отримання свідоцтва на інше спадкове майно прямо залежить від того, що відповідач, будучи спадкоємицею, що мала право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до норм ст. 1241 ЦК України, своїм правом вчасно не скористалась. Те, що вона має намір оформити свої спадкові права на даний час, не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні і під час розгляду даної справи. Зазначене обмежує спадкові права позивача, що є підставою для звернення до суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушені права позивача підлягають захисту в судовому порядку шляхом задоволення даного позову.

Судові витрати слід залишити за позивачем, оскільки вимоги про їх відшкодування вона не ставить. Крім того, відповідач як інвалід ІІ групи звільнена від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про судовий збір».

Також судом застосовані норми процесуального права, передбачені ст. ст. 17,18, 76, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Андріяшівська сільська рада Роменського району Сумської області про визнання права власності на всю спадщину за заповітом, задовольнити повністю.

Визнати за спадкоємцем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_6 ) право на всю спадщину за заповітом, складеним 29.11.2005 року заповідачем ОСОБА_4 , який посвідчено секретарем Андріївської сільської ради Роменського району Сумської області Дригус З.І. та зареєстрований за номером 176 ( спадкова справа в Спадковому реєстрі №41202680 від 28.11.2006 року).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Роменський міськрайонний суд.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Андріяшівська сільська рада Роменського району Сумської області, місцезнаходження: 42087, Україна, Сумська область, Роменський район, с. Андріяшівка, вул. Соборна, 11, .

Повне рішення суду складене 27 травня 2021 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова