Справа № 159/3394/20
Провадження № 2/159/57/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28 травня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Шинкар О.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Терлецького О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільним сумісним майном та поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

14.07.20 р. позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом.

За ухвалою судді від 17.07.20 р. позовну заяву було залишено без руху.

28.07.20 р. позивач усунув недоліки своєї позовної заяви.

26.08.20 р. було відкрито провадження у справі і перше судове засідання призначено на 24.09.20 р..

У судовому засіданні 10.03.21 р. позивачем подано суду заяву про відвід головуючому судді Логвинюк І.М., обґрунтовану тим, що він, звернувшись до суду з позовом 14.07.20 р., належно обґрунтував свої позовні вимоги. Частина обставин, що викладена у позові, підлягає доказуванню певним способом. Підтверджуючи факт укладання договорів, оригінали яких знаходяться у відповідача, він подав клопотання про витребовування їх у відповідача. Інші обставини він обґрунтував матеріалами справи № 159/2 296/18 ц, учасником якої відповідач є, на відміну від нього, та обставини у якій стосувались спірного майна у розглядуваній справі. Факти, наведені у позовній заяві, він обґрунтував свідченнями свідків. Відповідні клопотання він подав до позову: про долучення до справи матеріалів іншої цивільної справи - № 159/2 296/18 ц як таких, що можуть бути доказом у розглядуваній справі, пояснюючи причини, з яких він подав такі клопотання. 24.09.20 р. у справі було розпочато судове засідання, головуючий суддя Логвинюк І.М. оголосила дані про явку осіб учасників справи. З`ясувавши, що належно повідомлена відповідач не з`явилась у судове засідання, але не подала заяви про причини неявки, суд відклав продовження розгляду справи. Було призначено наступну дату судового засідання. Так як у цьому судовому засіданні суд ніяких процесуальних дій більше не вчиняв, він подав вказані клопотання перед наступним судовим засіданням через канцелярію суду. Наступне судове засідання у справі відбулось 29.11.20 р., розпочалось розглядом його клопотань і головуючий суддя звинуватила його у тому, що він подав вказані клопотання з порушенням встановлених судом та ст. ст. 83, 84 ЦПК України строків; що він, ніби то клопотання вчасно не подав та, подаючи їх перед наступним судовим засіданням, свідомо затягує розгляд справи, що є підставами для їх відхилення. Вказані обставини матеріалам справи та фактичним обставинам не відповідають. Клопотання про виклик свідків, витребовування документів у відповідача, долучення матеріалів до справи зазначені як додатки у позовній заяві, де є покликання на ці докази і обґрунтування їх значення для справи; причини, з яких неможливо їх подати. Тому створюються сумніви у об`єктивності суду при розгляді справи та забезпеченні рівності учасників перед законом та судом. Клопотання суд відхилив: про долучення до справи матеріалів архівної справи - з обгрунтуванням, що не може її вилучити з архіву; про виклик свідків - з обґрунтуванням, що, ніби то неповно вказана інформація про них. Він же зауважив, що при неправильному формулюванні клопотання ним суд має обов`язок застосувати належні приписи юридичних норм. Суд зобов`язаний дотримуватись засад судочинства, передбачених ст. 2 ЦПК України. Покликаючись на ст. 13 ЦПК України, зазначає, що перешкоджаючи у отриманні доказу позивачеві, суд порушує принцип рівності усіх перед законом. У клопотанні про долучення матеріалів архівної справи він повідомив суду, що у ній є обставини визнання відповідачем як позивачем певних фактів, що підтверджують ті факти, що вказані ним у позові, а можливості отримати оригінал рішення чи доступ до такої справи для ознайомлення і отримання копій матеріалів, він не має. Відмова суду в отриманні такого доказу є свідомим перешкоджанням судом йому у доступі до справедливого судочинства; так як надає перевагу іншій стороні, порушуючи принцип диспозитивності та об`єктивності. Йому відомі прізвища та номери телефонів свідків і він зобов`язаний сприяти їх належному викликові та прибуттю, засобом також вручення повістки іншій особі. Відхилення судом його клопотань з причин, які він вважає формальними, вважає порушенням його права. Крім того у судовому засіданні 09.02.21 р. при з`ясуванні явки, суд встановив, що за станом на 09.02.21 р. відповідач була телефонограмою повідомлена про розгляд справи, про час та місце її розгляду. Однак суд знову безпідставно відклав судове засідання у зв`язку з неналежним повідомленням відповідача. У судовому засіданні 10.03.21 р. суд вказав, що відповідач повідомлена про розгляд справи лише 02.03.21 р., що не відповідає матеріалам справи, оскільки суд повідомив відповідача про розгляд справи ще до 09.02.21 р.. Це стверджує його у тому, що суд є необ`єктивним, упередженим, так як безпідставно з 14.07.20 р. до 10.03.21 р. відкладає розгляд справи, одночасно перешкоджаючи йому у здобутті доказів позовних вимог, хоча у ухвалі про відкриття провадження у справі зазначено, що якщо відповідач не подасть відзиву, суд розглядає справу за наявними матеріалами. Вказані ним обставини викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності розгляду справи, так як вказують на зацікавленість суду у кінцевому результаті справи на користь відповідача. Тому просить його заяву задовольнити.

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат, кожен зокрема, заяву про відвід підтримали з підстав, наведених у заяві про відвід, надали пояснення на її обгрунтування, відповідні суті заяви; просять заяву задовольнити.

Відповідач та її представник адвокат, кожен зокрема, проти задоволення заяви про відвід заперечили, вважаючи заяву безпідставною, про що надано пояснення.

Проаналізувавши доводи заявника, пояснення учасників справи, що стосуються заяви про відвід, дослідивши матеріали справи, що стосуються розглядуваного питання, суд встановив, що доводи заяви про відвід є безпідставними, заявлений відвід є необґрунтованим.

Так підстави для відводу судді визначені ст. 36 ЦПК України. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є те, що він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до положень ст. 40 ЦПК України, суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Заява про відвід надійшла 10.03.21 р. в день судового засідання.

Судом встановлено такі обставини.

Позовна заява надійшла до суду 14.07.20 р..

За ухвалою судді від 17.07.20 р. позовна заява була залишена без руху.

28.07.20 р. позивачем було усунуто недоліки позовної заяви і подано її новий текст.

У тексті позовної заяви позивач зазначав про подання клопотання про долучення матеріалів іншої справи до розглядуваної, так як встановлені у ній обставини мають значення для вирішення розглядуваного спору, а матеріали іншої справи - є доказом у розглядуваному спорі.

У тексті позовної заяви позивач зазначав про подання клопотання про витребовування оригіналів двох договорів у відповідача, так як він не має можливості надати оригінали договорів, стороною яких була відповідач.

У додатках до позовної заяви позивачем зазначені клопотання: про виклик свідків, витребовування документів у відповідача, долучення до справи матеріалів. Такі клопотання, дійсно, є додатками до поданої позивачем 14.07.20 р. позовної заяви.

Суд врахував, що подані позивачем 28.10.20 р. клопотання про виклик свідків, витребовування документів у відповідача, долучення до справи матеріалів, є за текстами аналогічні наявним у справі клопотанням, що надійшли разом із позовною заявою та ці клопотання позивача вирішив.

Відповідно до положень ст. 91 ЦПК України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи.

У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.

Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

28.10.20 р. було розглянуто клопотання позивача про виклик свідків. У задоволенні такого клопотання було відмовлено, так як у ньому не зазначено: повних даних про першого свідка, а адресою його проживання зазначено юридичну адресу Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області; адреси проживання другого свідка; тих обставин, які ці свідки, на думку позивача, можуть посвідчити суду.

Як визначено ст. ст. 95, 96 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Оригінали письмових доказів до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

З огляду на те, що позивач просив долучити до розглядуваної справи в якості письмового доказу дві інші цивільні справи (в цілому), суд, врахувавши зміст ст. 83, 84, 95, 96 ЦПК України, на які покликався позивач та які регламентують це питання, прийшов до висновку, що таке клопотання до задоволення не підлягає та своєю ухвалою від 28.10.20 р. відмовив у задоволенні такого клопотання.

Клопотання позивача про витребовування у відповідача оригіналів документів судом було задоволено ухвалою від 28.10.20 р. частково.

Як зазначено вище, провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 26.08.20 р..

Копію вказаної вище ухвали суду, копію позовної заяви та копію доданих до неї документів, судову повістку на 24.09.20 р. було надіслано судом відповідачеві 27.08.20 р..

Однак відповідно до відмітки поштової установи на поштовій кореспонденції, що надсилалась судом відповідачеві, за станом на 24.09.20 р. вона є такою, що не була належно повідомленою про дату та час проведення судового засідання.

З врахуванням наведеного вище судове засідання було відкладено на 28.10.20 р..

Про судове засідання 28.10.20 р. відповідач була належно повідомленою, про що свідчить відмітка поштової установи на поштовій кореспонденції, що надсилалась судом відповідачеві. Суд у цьому судовому засіданні також оголосив також, що копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та копію доданих до неї документів, судову повістку на 28.10.20 р. відповідач, фактично, не отримала; відзиву на позовну заяву відповідач до суду не подала.

З врахуванням необхідності надіслання відповідачеві копії ухвали суду про витребовування доказів від 28.10.20 р., що постановлена у задоволення клопотання позивача, у судовому засіданні було оголошено перерву до 11.12.20 р..

Судове засідання 11.12.20 р. не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого на листку непрацездатності.

Наступне судове засідання було призначено на 09.02.21 р.. Однак за наявними у справі даними, відповідач не була належно повідомленою про дату та час цього судового засідання, про що свідчить відмітка поштової установи на поштовій кореспонденції, що надсилалась судом відповідачеві. Суд, дійсно, з метою забезпечення розгляду справи вживав заходів до того, щоб відповідач була належно повідомленою (неодноразове телефонування за вказаним у позовній заяві номером телефону, за доповіддю секретаря судового засідання: один раз секретар судового засідання дотелефонувалась до відповідача і отримала інформацію про те, що відповідачеві нічого не відомо про розгляд справи; а другий раз 09.02.21 р. відповідач слухавку не підняла). Судом було прийнято рішення про відкладення розгляду справи і визначено дату наступного судового засідання 10.03.21 р..

У судовому засіданні 10.03.21 р. позивачем подано заяву про відвід головуючого - судді. Суд невідкладно розпочав розгляд такої заяви.

Аналізуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що заява про відвід обгрунтована незгодою позивача з процесуальним рішенням головуючого: по вирішенню двох його клопотань (заяв), за наслідками неявки сторони у справі, при тому, що ЦПК України передбачено інший порядок оскарження процесуальних рішень.

Жодного обґрунтування того, що маються обставини, що викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності головуючого - судді, у зацікавленості у кінцевому результаті справи (на користь відповідача) у заяві не наведено.

Тому підстав для висновку про обґрунтованість заяви про відвід головуючого - судді, не вбачається.

З огляду на наведене вище слід у задоволенні заяви відмовити.

Керуючись ст. 40 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відвід головуючому судді Логвинюк І.М. - визнати необгрунтованим.

У задоволенні заяви про відвід головуючого судді відмовити.

Ухвала не оскаржується.

Головуючий:І. М. Логвинюк