Справа №443/1815/20
Провадження №2/443/15/21
РІШЕННЯ

іменем України

31 травня 2021 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представників позивача ОСОБА_1 , Кульчицької О.І.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Цюмрака М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жидачеві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Берегиня-Львів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача 3 603,02 грн. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення та судові витрати в розмірі 2102 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.05.2019 року між ТзОВ Берегиня-Львів як орендодавцем та ОСОБА_2 як орендарем, укладено договір оренди нежитлового приміщення №2 та договір про відшкодування витрат по забезпеченню електричною енергією та спільному використанню технологічних мереж. Відповідно до п.2.1 та п. 3.1 договору оренди, відповідачу на підставі акту прийому-передачі передано в оренду нежитлове приміщення №2 загальною площею 19,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 . Згідно п.п. 1.1,4.1 договору, орендна плата за приміщення становить 600 грн. в місяць. Стверджує, що в порушення істотних умов договору відповідач здійснила лише часткову проплату за оренду приміщення. Зазначає, що позивач отримав від відповідача заяву про припинення дії договору, в якій заначила, що нею 13 липня 2020 року було звільнено приміщення і розірвано з позивачем договір. На відповідь згаданої заяви, позивачем надіслано відповідачу лист-вимогу про наявність заборгованості та обов`язок сплатити її, а також вказав на дотримання істотних умов договору щодо його розірвання та оформлення акту прийому-передачі приміщення та ключів. Також, 18.08.2020 року позивач отримав ще одну заяву від відповідача, в якій остання покликається на Постанову КМУ №211 від 12.03.2020 року щодо запровадження на території України карантину і цим аргументує вчинення відповідачем дій щодо самостійного визначення сум та порядку сплати оренди за приміщення. Зазначає, що 10.09.2020 року позивачем на адресу позивача надіслано відповідь у якій повідомив, що у випадку не сплати заборгованості по орендній платі згідно договору він змушений буде звертатися в суд, однак відповіді на лист позивачу не надходила. Стверджує, що наявність карантину на території України, введеного постановою КМУ, не є достатньою підставою для звільнення наймача від сплати оренди. Відповідачем не було дотримано вимог закону та істотних умов договору оренди стосовно звільнення від орендної плати на період карантину або зменшення орендної плати. Оскільки даний договір оренди не розірваний та продовжує діяти, то станом на 03.12.2020 року у відповідача наявна заборгованість по сплаті за оренду приміщення та надані послуги по забезпеченню електричною енергією та спільному використанню технологічних мереж у розмірі 3603,02 грн.. Зазначає, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість по договору оренди не погашає, що є порушенням його законних прав та інтересів.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 16.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

11.03.2021 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що у зв`язку із введенням на території України карантину до відповідача перестали звертатися громадяни із замовленнями на виготовлення сувенірів. 13 липня 2020 року вона повністю звільнила орендоване приміщення та передала ключі позивачу і тоді ж звернулася із заявою про припинення договору оренди нежитлового приміщення, оскільки фактично припинила свою діяльність та нею повністю сплачено позивачеві кошти за орендоване приміщення по останній день користування цим приміщенням.

02.04.2021 року через канцелярію суду представником позивача подано письмові пояснення, згідно яких сума заборгованості відповідача за оренду нежитлового приміщення становить 3 600 грн.

У вступному слові представники позивача підтримали позов, з мотивів, викладених у такому.

Відповідач та представник відповідача у вступному слові позов заперечили з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 травня 2019 року між ТзОВ Берегиня-Львів в особі генерального директора Дорош В.Ф., як орендодавцем та ОСОБА_2 як орендарем укладено договір оренди нежитлового приміщення №2, загальною площе. 19,1 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 /а.с.15-18/.

Згідно п. 2.1 вказаного договору оренди, орендодавець передає у тимчасове володіння та користування облаштоване на території Торгового центру Берегиня нежитлове приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_1 , а орендар приймає в користування об`єкт оренди на умовах передбачених в наступних розділах договору згідно акту прийому-передачі.

Відповідно до п.3.1 договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна.

У разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцю. Орендар повертає майно орендодавцю аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі (п.3.4 Договору).

Згідно п.3.5 договору, обов`язок по складанню акту приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

Орендна плата визначається орендодавцем на договірних умовах і для приміщення, що орендується відповідно до п.1.1 договору становить 600,00 грн. (шістсот гривень 00 коп.) в місяць (п.4.1 Договору).

Орендна плата сплачується не пізніше 15 числа кожного місяця (п.4.2 Договору).

Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством (п.4.3 Договору).

Відповідно до п.6.2 договору, орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Орендар зобов`язується у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцеві орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря (п.6.4 Договору).

Згідно п.7.1.2 договору, орендар зобов`язується у відповідності до умов цього договору своєчасно та належним чином сплачувати орендарю орендну плату та компенсувати вартість комунальних та експлуатаційних послуг.

Цей договір діє з 01 травня 2019 року до 31 грудня 2020 року включно (п.11.1 Договору)

Відповідно до п.11.2 даного договору, умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну цього договору, в тому числі у випадках, коли після його укладення, закондавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати до виконання зобов`язань.

Зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємної згоди сторін Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною (п.11.3 Договору).

За ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірвано рішенням суду та у інших випадах, передбачених чинним законодавством (п.11.4 Договору).

Відповідно до п.11.7 даного договору чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням арбітражного суду; банкрутства орендаря та в інших випадках передбачених чинним законодавством України.

Згідно акту прийому передачі №1 від 01.05.2019 року до договору оренди нежитлового приміщення № 2 від 01 травня 2019 року, орендодавець ТзОВ Берегиня-Львів в особі генерального директора Дорош В.Ф. передало у належному та справному стані, а орендар ОСОБА_2 прийняла орендований згідно договору об`єкт, а саме: нежитлове приміщення №2, загальною площею 19,1 кв.м., що знаходиться на території Торгового центру Берегиня по АДРЕСА_1 . Приміщення передано в належному стані, претензій з боку орендаря немає (а.с.18).

Відповідно до договору про відшкодування витрат по забезпеченню електричною енергією та спільному використанню технологічних мереж від 01 травня 2019 року (а.с.19-20) укладеного між ТзОВ Берегиня-Львів в особі генерального директора Дорош В.Ф., та ОСОБА_2 ОСОБА_2 зобов`язується своєчасно відшкодовувати витрати за електроенергією за показниками лічильника, витрати за обслуговування електричних мереж, витрати електроенергії на загальні потреби груп павільйонів за принципом пропорційного розподілу.

Як вбачається із актів здачі-прийняття робіт та рахунків фактур (а.с.21-34) ТзОВ Берегиня-Львів було надано послуги ОСОБА_2 щодо оренди торгового приміщення за: квітень 2020 року на суму 600 грн.; травень 2020 року на суму 600 грн.; червень 2020 року на суму 600 грн.; серпень 2020 року на суму 600 грн.; за вересень 2020 року на суму 600 грн.; за жовтень 2020 року на суму 600 грн.; за листопад 2020 року на суму 600 грн..

Згідно розрахунку заборгованості наданого ТзОВ Берегиня-Львів заборгованість ОСОБА_2 станом на 30.11.2020 року за надані послуги (оренду приміщення та використану електроенергію) становить 3 603,02 грн. (а.с.35).

ОСОБА_2 13.07.2020 року шляхом подання заяви повідомила позивача про те, що 13.07.2020 року нею було звільнено нежитлове приміщення №2 (вивезено товар) і вона розриває з позивачем договір. У разі не розірвання договору вона звернеться до суду (а.с.36).

07.08.2020 року позивачем було скеровано ОСОБА_2 лист-вимогу від 05.08.2020 року про необхідність погасити заборгованість по сплаті за оренду приміщення та наданні послуги по забезпеченню електричною енергією, а також дотриманням відповідачем істотних умов договору оренди щодо розірвання даного договору (а.с.37-40).

18.08.2020 року ОСОБА_2 повторно звернулась до позивача із заявою, з якої вбачається, що остання повідомляє про те, що вона звільнена від сплати за оренду приміщення, у зв`язку з прийняттям законопроекту №3279-д, яким передбачено зменшення сплати за користуванням нерухомим майном, а тому просить позивача звільнити її від плати за оренду нежитлового приміщення, а також пропонує розірвати договір оренди нежитлового приміщення та договір по відшкодуванню витрат по забезпеченню електричною енергією та спільного використання технологічних мереж. Також вказує, що нею частково погашалась заборгованість (41-42).

Листом-вимогою від 10.09.2020 року ТзОВ Берегиня-Львів повторно повідомило ОСОБА_2 про необхідність дотримання істотних умов договору щодо процедури розірвання договору, а також погашення наявної заборгованості по орендній платі. Крім того зазначає, що відповідачем не дотримано вимог закону стосовно звільнення від орендної плати (а.с. 43-47).

Як вбачається з копій квитанцій та меморіальних ордерів (а.с.70-83) відповідачем було здійснено наступні проплати за наданні послуги по оренді нежитлових приміщень, а саме: 01.07.2019 року на суму 1200 грн.; 08.07.2019 року на суму 600 грн.; 30.07.2019 року на суму 600 грн.; 30.08.2019 року на суму 600 грн.; 30.09.2019 року на суму 600 грн.; 01.11.2019 року на суму 600 грн.; 29.11.2019 року на суму 600 грн.; 03.01.2020 року на суму 600 грн.; 05.02.2020 року на суму 600 грн.; 04.03.2020 року на суму 600 грн.; 20.05.2020 року на суму 300 грн.; 26.06.2020 року на суму 300 грн.; 23.07.2020 року на суму 600 грн.

Отож, як випливає з вищеописаних доказів та не заперечується відповідачем, за квітень місяць 2020 року та за період з серпня по листопад 2020 року останньою не вносилась орендна плата, згідно договору №2 від 01.05.2019. За травень та червень місяці в рахунок орендної плати внесено по 300 грн.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 626, ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, і є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами 1, 4, 5, 6 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Поряд з цим, Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Covid-19» № 211 від 11 березня 2020 року (із внесеними змінами та доповненнями) на території України оголошено карантин.

Пунктом 14 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спору, встановлено, що на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до частини другої статті 286 Господарського кодексу України, частин четвертої та шостої статті 762 Цивільного кодексу України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб.

Тобто, обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до ч.ч.4,6 ст.762 ЦК України, також передбачено заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб.

В подальшому із внесеними змінами та доповненнями пунктом14 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України установлено, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.

Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користуванням майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.

Ця норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді.

Отже, зазначеними нормами передбачено лише можливість зменшення або звільнення від орендної плати за наявності конкретних обставин (карантинних заходів) через які майно не могло використовуватися або можливість використання такого істотно зменшилась, та жодним чином не змінено встановлений порядок розірвання договорів.

За загальним правилом, договір може бути розірвано за згодою його сторін. Про зміну та розірвання договору сторони вправі домовитися у будь-який час на свій розсуд. Розірвання договору в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду.

Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України).

Як уже зазначалось вище, умовами договору оренди передбачено, що зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємної згоди сторін Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною (п.11.3 Договору). За ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірвано рішенням суду та у інших випадах, передбачених чинним законодавством (п.11.4 Договору).

Однак, як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 13.07.2020, остання повідомила про те, що нею звільнено займане приміщення та вона розриває договір оренди, що не відповідає умовам договору та нормам Закону. При цьому, відповідачем не наведено жодних підстав для розірвання договору.

У листі-вимозі від 05.08.2020 відповідачу було запропоновано розірвати договір у порядку, передбаченому таким, та лише після оплати заборгованості.

Сторони не досягли згоди щодо розірвання договору та такий не був розірваний у встановленому Договором та Законом порядку, а відтак такий продовжував діяти в межах строку чинності (до 31.12.2020 року) та був обов`язковий до виконання.

Одночасно, суд відхиляє доводи ОСОБА_2 про звільнення її від сплати орендної плати в період карантину, в тому числі і з підстав, викладених у заяві від 18.08.2020, оскільки останньою не надано доказів проведення підприємницької діяльності в орендованому приміщенні, яка була заборонена після введення карантину, та, як наслідок, не використання нею орендованого майна через обставини, за які вона не відповідає, тобто відповідачем не доведено неможливості використовувати орендоване майно за призначенням.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України).

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

У зв`язку з неналежним виконання ОСОБА_2 своїх обов`язків, згідно договору оренди від 01.05.2019, виникла заборгованість перед ТзОВ Берегиня-Львів по орендній платі та платі за електроенергію в розмірі 3 603,02 грн..

Однак, 09.03.2021 ОСОБА_2 здійснено оплату за електроенергію, згідно договору оренди від 01.05.2019, в розмірі 3,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 09.03.2021 (а.с.69).

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, зважаючи на погашення заборгованості за використану електроенергію, суд доходить висновку, що відповідач належним чином не виконала взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, а тому позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягнути в користь позивача заборгованість в розмірі 3 600,00 грн.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач частково погасила заборгованість уже після пред`явлення позову до неї, з відповідача підлягають до стягнення витрати на сплату судового збору в розмірі 2102 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Берегиня-Львів» (адреса: с.Чертіж, вул.Центральна, 56, Жидачівського району Львівської області, ) заборгованість за кредитним договором оренди нежитлового приміщення №2 від 01.05.2019 року у розмірі 3 600 (три тисячі шістсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Берегиня-Львів» (адреса: с.Чертіж, вул.Центральна, 56, Жидачівського району Львівської області, ) витрати на сплату судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 червня 2021 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка