Справа № 129/650/19
Провадження по справі № 2/129/69/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" травня 2021 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Дєдова С.М.,

за участю секретаря Мединської О.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в місті Гайсині в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -

Встановив:

ОСОБА_3 звернувся до Гайсинського районного суду із цивільним позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, згідно із яким позивачем у позовній заяві від 23 лютого 2019 року заявлено такі позовні вимоги:

1. визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину 54/100 частин житлового будинку з житловою прибудовою, мансардою та господарськими будівлями, до складу якого входить: коридор № 1, санвузол № 2, кухня № 3, житлові кімнати № 4, № 5, № 6, приміщення мансарди № 11, А, А1, Al/м, загальною площею 102,70 кв.м., житловою площею 38,40 кв.м., господарська будівля Б, погріб Б/під, вбиральня У, які розташовані по АДРЕСА_1 ;

2. визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину нежитлового приміщення, - магазину А, А2, а2, загальною площею 86,50 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: коридор 7, торгові зали 8, 9, тамбур 10, що складає 46/100 частин будівлі;

3. визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1000 га, із цільовим призначенням, - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :10:002:0167, розташованої по АДРЕСА_1 ;

4. визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0558 га, із цільовим призначенням, - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :10:002:0168, розташованої по АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги, викладені у позовній заяві від 23 лютого 2019 року позивач ОСОБА_3 обґрунтував тим, що у період зареєстрованого шлюбу, який тривав із 01.06.1996 року по 22.10.2018 року, подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проживали однією сім`єю, було придбано у приватну власність будинок, більшу частину якого, - 51/100 частину будинку площею 61,4 кв.м, придбано за спільні кошти подружжя за договором купівлі-продажу за більшою вартістю за 13000 грн. у порівнянні із часткою 49/100 будинку площею 10,90 кв.м, яка була придбана за договором дарування (вартістю 3217 грн.), а в наступному подружжям за спільні кошти у період із 1998 року по березень 2011 року проведено будівельні роботи у будинку, які істотно збільшили його площу із 71,94 кв.м до 188,70 кв.м після будівництва, та вартість нерухомості, під час якого подружжям за спільні грошові кошти та спільними трудовими затратами були побудовані нові приміщення, - кухні, ванної кімнати, коридору, житлові кімнати, тамбур, та після чого 16.03.2011 року було перереєстровано право власності на цілий житловий будинок АДРЕСА_1 із новими будівлями та більшою площею, та видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.03.2011 року на ім`я відповідачки, а в наступному шляхом реконструкції і проведення нових будівельних робіт подружжям за спільні кошти, спільними трудовими затратами у період із 16.03.2011 року по 11.09.2012 року по АДРЕСА_1 збудовано нежитлове приміщення магазину загальною площею 86,50 кв.м., загальною площею 86,50 кв.м., вартістю 353872 грн. на час спору, що складає 46/100 частин будівлі, а також 54/100 частин житлового будинку з житловою прибудовою та мансардою, до складу якого входить: коридор №1, санвузол №2, кухня №3, житлові кімнати №4, 5, б, приміщення мансарди №11, А, А1, Ах/м, загальною площею 102,70 кв.м., господарську будівлю Б, погріб Б/під, вбиральню У, вартістю 788575 грн. на час спору, а загальною вартістю 1142447 грн., тобто подружжям за час шлюбу створено фактично нове нерухоме майно, на яке на ім`я відповідачки видано нові свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.08.2012 року та 11.09.2012 року відповідно, та яке (майно) має істотно більшу вартість 1142447 грн. (один мільйон сто сорок дві тисячі чотириста сорок сім) гривень у порівнянні із отриманою відповідачкою у дар часткою будинку вартістю 3217 грн. (три тисячі двісті сімнадцять) гривень, а також на ім`я відповідачки Гайсинською міською радою 03 вересня 2010 року було видано два Державні акти на право власності на земельні ділянки, відповідно до яких вона являється власником земельної ділянки, загальним розміром 0,1000 га, кадастровий номер - :10:002:0167, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і земельної ділянки, загальним розміром 0,0558 га, кадастровий номер - :10:002:0168, для ведення особистого селянського господарства, які обидві розміщені по АДРЕСА_1 . На думку позивача ОСОБА_3 сторони у справі є співвласниками вказаного нерухомого майна, яке було придбане ними як подружжям, якому належить спільне сумісне майно подружжя, а колишні дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу спільного майна, з цього приводу існує спір, а тому просив рішенням суду поділити вказане майно, визнавши за ним в порядку поділу майна право власності на 1/2 частину вказаного майна.

12.03.2019 року ухвалою Гайсинського районного суду ухвалено відкрити спрощене позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

20.06. 2019 року ухвалою Гайсинського районного суду ухвалено:

1. Цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя розглядати за правилами загального позовного провадження.

2. Призначити справу до розгляду в підготовчому засіданні в приміщенні Гайсинського районного суду Вінницької області (м. Гайсин, вул. Соборна, буд. 47) на 10.10.2019 року о 12 год. 00 хв.

3. Запропонувати відповідачу на підставі ст. 178 ЦПК України до дати підготовчого судового засідання надіслати:

1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову;

2) позивачу, - копію відзиву та доданих до нього документів.

21.12. 2019 року ухвалою Гайсинського районного суду ухвалено:

1. Закрити підготовче провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

2. Призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в приміщенні Гайсинського районного суду Вінницької області (м. Гайсин, вул. Соборна, буд. 47) на 14.02.2020 року о 09:30 год.

3. Клопотання представника відповідача про витребування доказів задовольнити.

Зобов`язати начальника Комунального підприємства «Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» надати Гайсинському районному суду Вінницької області до 14.02.2020 року для огляду у судовому засіданні - оригінал інвентарної (інвентаризаційної) справи на житловий будинок із магазином АДРЕСА_1 , якому згідно із Рішенням виконавчого комітету Гайсинської міської ради №314 від 24.12.2008 року було змінено нумерацію будинку (адресу) на №15.

4. Встановити порядок дослідження доказів у цивільній справі № 129/650/19 під час розгляду справи по суті, згідно із яким суд після заслуховування вступних слів позивача та його представника, відповідача та представника відповідача, безпосередньо досліджує докази у справі, - ознайомлюється та оглядає письмові докази у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник адвокат Кіцула В.І. позовні вимоги, викладені у позовній заяві від 23 лютого 2019 року, підтримали повністю, просили їх задовільнити з підстав зазначених у позові, письмових поясненнях та доданих до позовної заяви доказів, а по суті позову позивач пояснив, що у період зареєстрованого шлюбу, який тривав із 01.06.1996 року по 22.10.2018 року, подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проживали однією сім`єю, було придбано у приватну власність будинок, більшу частину якого, - 51/100 частину будинку площею 61,4 кв.м, придбано за спільні кошти подружжя за договором купівлі-продажу за більшою вартістю за 13000 грн. у порівнянні із часткою 49/100 будинку площею 10,90 кв.м, яка була придбана за договором дарування (вартістю 3217 грн.), фактично під час укладення вказаного договору дарування було укладено із дарувальником майна ОСОБА_8 , яка не є сторонам знайомою чи родичем, договір купівлі-продажу частини будинку, їй були сплачені кошти, а оформлено угоди із придбання нерухомості шляхом оформлення договору дарування для економії коштів на нотаріальне оформлення угоди; а в наступному подружжям за спільні кошти у період із 1998 року по березень 2011 року проведено будівельні роботи у будинку, які істотно збільшили його площу із 71,94 кв.м до 188,70 кв.м після будівництва, та вартість нерухомості, під час якого подружжям за спільні грошові кошти та спільними трудовими затратами були побудовані нові приміщення, - кухні, ванної кімнати, коридору, житлові кімнати, тамбур, та після чого 16.03.2011 року було перереєстровано право власності на цілий житловий будинок АДРЕСА_1 із новими будівлями та більшою площею, при цьому придбане за договором дарування частина будинку була майже повністю зруйнована (демонтована), залишилась лише невелика частина фундаменту та однієї стіни; та видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.03.2011 року на ім`я відповідачки, а в наступному шляхом реконструкції і проведення нових будівельних робіт подружжям за спільні кошти, спільними трудовими затратами у період із 16.03.2011 року по 11.09.2012 року по АДРЕСА_1 збудовано нежитлове приміщення магазину загальною площею 86,50 кв.м., загальною площею 86,50 кв.м., вартістю 353872 грн. на час спору, що складає 46/100 частин будівлі, а також 54/100 частин житлового будинку з житловою прибудовою та мансардою, до складу якого входить: коридор №1, санвузол №2, кухня №3, житлові кімнати №4, 5, б, приміщення мансарди №11, А, А1, Ах/м, загальною площею 102,70 кв.м., господарську будівлю Б, погріб Б/під, вбиральню У, вартістю 788575 грн. на час спору, а загальною вартістю 1142447 грн., тобто подружжям за час шлюбу створено фактично нове нерухоме майно, на яке на ім`я відповідачки видано нові свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.08.2012 року та 11.09.2012 року відповідно, та яке (майно) має істотно більшу вартість 1142447 грн. (один мільйон сто сорок дві тисячі чотириста сорок сім) гривень у порівнянні із отриманою відповідачкою у дар часткою будинку вартістю 3217 грн. (три тисячі двісті сімнадцять) гривень, а також на ім`я відповідачки Гайсинською міською радою 03 вересня 2010 року було видано два Державні акти на право власності на земельні ділянки, відповідно до яких вона являється власником земельної ділянки, загальним розміром 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і земельної ділянки, загальним розміром 0,0558 га, для ведення особистого селянського господарства, які обидві розміщені по АДРЕСА_1 . В період проведення будівельних робіт він працював в органах МВС України та отримував заробітну плату, дохід від перевезень автомобіля КАМАЗ, допомоги його брата та батька, за рахунок вказаних доходів (коштів) проводилися будівельні роботи, а відповідачка не працювала та не отримувала дохід, перебувала вдома та доглядала за дітьми.

У період шлюбу їх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вказаного подружжя народилися спільні діти, - син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а після розірвання шлюбу син ОСОБА_9 проживає біля свого батька ОСОБА_3 , а дочка ОСОБА_10 із своєю матір`ю ОСОБА_4 ..

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник адвокат Човганюк А.М. проти вимог позову заперечили, просили суд відмовити у задоволенні позову повністю через його безпідставність; однак при цьому, 04.06.2019 року подала відзив (а.с. 59-60), за яким вимоги позивача визнала частково та погодилася на поділ майна, окрім частини майна, - 49/100 будинку площею 10,90 кв.м, яка була придбана нею за договором дарування (вартістю 3217 грн.); в подальшому відповідачка свою позицію змінила, позов повністю заперечила, вказуючи, що спірні будівлі є її власністю оскільки частина будинку придбана з договором дарування, є її особистою власністю, в наступному право власності не змінювалось, а лише проводилась реконструкція її майна, а тому воно поділу не підлягає, а також земельні ділянки є її особистою власністю, отримані внаслідок приватизації та поділу не підлягають, а позивачем не доведено, що спірне майно є їх спільним майном подружжя; при цьому відповідачка не заперечувала, що будівництво магазину (46/100 частин будівлі) та 54/100 частин будинку проводилось під час шлюбу спільними грошовими та трудовими затратами. А також відповідачка надала суду усні та письмові пояснення про те, що 14.06.1997р. у відповідності до Договору дарування р.№2244, посвідченого Гайсинською держнотконторою, вона, відповідачка по справі - ОСОБА_4 (до розірвання шлюбу ОСОБА_4 стала власником 49/100частин житлового будинку АДРЕСА_2 .

В подальшому, у відповідності до Рішеннь виконавчого комітету Гайсинської міської Ради№267 від 22.1.2008р. та №9 від 16.01.2009р., їй, відповідачу по справі було надано Дозвіл на реконструкцію житлового будинку та в зв`язку із реконструкцією та добудовою у відповідності до Рішення виконавчого комітету Гайсинської міської Ради було видано Свідоцтво про право приватної власності на 49/100частин житлового будинку.

За Договором купівлі-продажу частки житлового будинку від 05.09.2008р. нею, ОСОБА_4 (до розірвання шлюбу ОСОБА_4 у Гайсинській міській Раді було придбано 51/100частину житлового будинку АДРЕСА_3 , яка була переобладнана, після реконструкції, за Рішенням Виконавчого комітету Гайсинської міської Ради №156 від 31.07.2012р. в магазин, в нежитлову будову.

Після переобладнання та реконструкції житлового будинку, за яким 49/100 частина її особистої приватної власності набута за договором дарування та 51/100часткою переобладнаною в магазин, у відповідності до Рішення виконавчого комітету Гайсинської міської Ради за №156 від 31.07.2012р. було видано Свідоцтво про право власності на житловий будинок з магазином, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Вона підтвердила та не заперечувала того факту, що реконструкція, добудова та переобладнання будинку АДРЕСА_1 проводилися в період 1999 - 2012 роках, в період шлюбу із позивачем, однак майно, що належало їй на праві особистої приватної власності у порядку статті 57 СК України, повністю та автоматично не перетворилося у спільну сумісну власність. Спільна сумісна власність встановлюється лише за рішенням суду, у разі звернення з такими вимогами до суду, при доведенні факту збільшення вартост майна за рахунок коштів спільного сімейного бюджету, і лише відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін. При цьому збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення.

Позивачем не завлялися вимоги про визнання майна спільною сумісною власністю та не доводилося належними доказами, істотність збільшення вартості майна за рахунок коштів спільного сімейного бюджету і так як житловий будинок АДРЕСА_1 не є майном подружжя то він і не підлягає до поділу.

Якщо об`єктом поділу в суді є земельна ділянка, то регулювання земельних відносин відбувається із застосуванням спеціальних норм Земельного кодексу України.

У відповідності до ст.ст. 81, 116 ЗК України, окрема земельна ділянка одержана громадянином у період шлюбу у приватну власність внаслідок її приватизації: для ведення ОСГ, для будівництва та обслуговування житлового будинку, садівництва, дачного, гаражного будівництва - є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки вона не є майном, набутим подружжям у шлюбі, а одержана громадянином як частка із земельного фонду (ст. 261 ЗК України).

Цей висновок підтримує і судова практика, що міститься у п. 18-2 Постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно якого, відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Зазначене вище виключає можливість визнати таку земельт ділянку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя в порядку ст. 69 Сімейного кодексу України.

З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону, суд визнає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_3 задовільнити частково з таких міркувань.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, встановив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із 01.06.1996 року по 22.10.2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який припинено рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 19.09.2018 року, яке набуло чинності 22.10.2018 року (ч.2 ст.114 СК України); після розірвання шлюбу ОСОБА_4 цим рішенням суду визначено під час державної реєстрації розірвання шлюбу дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 », що визнається та не заперечується сторонами у справі, підтверджується копією рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 19.09.2018 року (а.с.8), копією паспорта громадянина України ОСОБА_3 (а.с. 7).

У період шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вказаного подружжя народилися спільні діти, - син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а після розірвання шлюбу син ОСОБА_9 проживає біля свого батька ОСОБА_3 , а дочка ОСОБА_10 із своєю матір`ю ОСОБА_4 , що визнається та не заперечується сторонами, підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_9 (а.с. 9); свідоцтвом про народження ОСОБА_10 (а.с. 10).

14.06.1997 року у період шлюбу сторін у справі ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування отримала у дар від ОСОБА_8 49/100 частин жилого будинку по АДРЕСА_1 , який складався з одного жилого будинку жилою площею 10,90 кв.м, позначений на плані літерою «А», тамбур - «а», тамбур - «а1», вказаний дар згідно із вказаним договором оцінено сторонами у 3217 грн., що визнається та не заперечується сторонами, підтверджується договором дарування від 14.06.1997 року, матеріалами реєстраційної справи на будинок, оригінал якого оглядався судом (а.с. 61, 122).

17.06.1997 року за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на 49/100 частин вказаного житлового будинку на підставі договору дарування від 14 червня 1997 року, що визнається та не заперечується сторонами, підтверджується договором дарування від 14.06.1997 року, матеріалами реєстраційної справи на будинок, оригінал якого оглядався судом (а.с. 61, 122).

05.09.2008 року у період шлюбу сторін у справі ними, як подружжям, придбаний на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 05.09.2008 року на ім`я відповідача ОСОБА_4 нерухоме майно, - 51/100 частин житлового будинку, загальною площею 61,4 кв.м, по АДРЕСА_1 , який складався з житлового будинку з блоку черепашнику, позначений на плані літерою «А», житлова прибудова - «А1», мансандра - «Ам», тамбур -- «а1», господарська будівля - «Б»; продаж вчинено за 13000 грн. у продавця Гайсинської міської ради Вінницької області, що визнається та не заперечується сторонами, підтверджується договором купівлі-продажу від 05.09.2008 року, матеріалами реєстраційної справи на будинок, оригінал якого оглядався судом (а.с. 122).

02.03.2010 року за ОСОБА_4 було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно право власності на 51/100 вказаного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2008 року, що визнається та не заперечується сторонами, підтверджується матеріалами реєстраційної справи на будинок, оригінал якого оглядався судом (а.с. 122).

22.10.2008 року рішенням Виконавчого комітету Гайсинської міської ради Вінницької області «Про розгляд заяв громадян» від 22.10.2008 року №267 надано дозвіл ОСОБА_4 на оформлення технічної документації на побудовану кухню, ванну кімнату, коридор, житлові кімнати, тамбур та перепланування в житловому будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується вказаним рішенням, матеріалами реєстраційної справи на будинок, оригінал якого оглядався судом (а.с. 122).

16.01.2009 року рішенням Виконавчого комітету Гайсинської міської ради Вінницької області «Про розгляд заяв громадян» від 16.01.2009 року №9 внесено зміни до п.2.12 попереднього рішення Виконавчого комітету Гайсинської міської ради від 22.10.2008 року №267 та викладено цей пункт у такій редакції « ОСОБА_4 на побудовану кухню, ванну кімнату, коридор, житлові кімнати, тамбур та виконане перепланування приміщень житлового будинку, нежитлової добудови та господарського блоку на земельній ділянці АДРЕСА_1 , що підтверджується вказаним рішенням, матеріалами реєстраційної справи на будинок, оригінал якого оглядався судом (а.с. 122).

24.12.2008 року рішенням Виконавчого комітету Гайсинської міської ради Вінницької області «Про розгляд заяв громадян та клопотань підприємств» від 24.12.2008 р. №314 будинковолодінню, власником якого рахувалась ОСОБА_4 за АДРЕСА_1 змінено поштову адресу та присвоєно новий номер - АДРЕСА_1 , що визнається та не заперечується сторонами, підтверджується копією вказаного рішення, матеріалами реєстраційної справи на будинок, оригінал якого оглядався судом (а.с. 62, 122).

03.09.2010 року у період шлюбу сторін у справі відповідачем ОСОБА_4 , а на час шлюбу ОСОБА_4 одержано внаслідок приватизації дві земельні ділянки із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України, а саме:

- земельну ділянку, по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер - :10:002:0167, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій розташована спірна нерухомість, - 54/100 житлового будинку з магазином (46/100 частин будівлі) по АДРЕСА_1 , що визнається та не заперечується сторонами, підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №928406 від 03 вересня 2010 року (а.с.12);

- земельну ділянку, по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0558 га кадастровий номер - :10:002:0168, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що визнається та не заперечується сторонами, підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №928407 від 03 вересня 2010 року (а.с.11).

09.02.2011 року рішенням Виконавчого комітету Гайсинської міської ради Вінницької області «Про переоформлення права приватної власності на об`єкти нерухомості в м. Гайсин» від 09.02.2011 р. № 42 ухвалено переоформити право власності на вказаний спірний цілий будинок за ОСОБА_4 після придбання його за договором дарування 49/100 частин та за договором купівлі-продажу 51/100 частин, а також його подальшої реконструкції подружжям за спільні кошти. Зокрема, у мотивувальній та резолютивній частинах вказаного рішення зазначено: «Розглянувши заяву громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_20 , міськвиконком відмічає, що:

1. гр. ОСОБА_4 згідно договору дарування посвідченого Гайсинською держнотконторою 14.06.1997 року Р№ 2244 та договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного округу від 05.09.2008 року Р№ 3767, належав житловий будинок по АДРЕСА_1 ;

Враховуючи, що вказані громадяни провели реконструкції та добудови до об`єктів нерухомості, що згідно сертифікатів відповідності, відповідає державним будівельним нормам, стандартам та правилам, відповідно до ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, зареєстровано Мінюстом України 18.02.2002 року № 157/6445, виконком міської ради ВИРІШИВ:

1. Переоформити право приватної власності на:

- житловий будинок літ. «А» з прибудовами літ. «А1, А2», мансардою літ. «Al/м» та тамбуром літ. «а2», загальною площею 188,70 кв.м. в т.ч. житловою 90,90 кв.м., з господарською будівлею літ. «Б», АДРЕСА_1 , за гр. ОСОБА_4 ;…..

2. Видати свідоцтва про право приватної власності згідно п. 1 даного рішення, громадянам:

- ОСОБА_4 », що підтверджується вказаним рішенням, матеріалами реєстраційної справи на будинок, оригінал якого оглядався судом (а.с. 122).

16.03.2011 року на підставі рішення Виконавчого комітету Гайсинської міської ради Вінницької області «Про переоформлення права приватної власності на об`єкти нерухомості в м. Гайсин» від 09.02.2011 р. № 42, вказаним органом місцевого самоврядування видано ОСОБА_4 . Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.03.2011 року, а саме на цілий житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 188,70 кв.м., житлова площа 90,90 кв.м., до складу якого відноситься:

1. Житловий будинок, А, загальна площа 188,70 кв.м., житлова площа 90,90 кв.м., процент зношеності 53;

2. житлова прибудова, А1, процент зношеності 10;

3. мансарда, А2/м, процент зношеності 10;

4. господарська будівля, Б, процент зношеності 10;

5. прибудова, А2, процент зношеності 0;

6. тамбур, а2, процент зношеності 0,

що визнається та не заперечується сторонами, підтверджується вказаним свідоцтвом, матеріалами реєстраційної справи на будинок, оригінал якого оглядався судом (а.с. 122).

31.07.2012 року рішенням Виконавчого комітету Гайсинської міської ради Вінницької області «Про переоформлення права власності на будинок по АДРЕСА_1 » від 31.07.2012 року № 156 ухвалено переоформити право власності на 46/100 вказаного спірного будинку за ОСОБА_4 після його реконструкції подружжям за спільні кошти. Зокрема, у мотивувальній та резолютивній частинах вказаного рішення зазначено: «Розглянувши заяву гр. ОСОБА_4 , міськвиконком відмічає, що гр. ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Гайсинської міської ради 16.03.2011 року належав житловий будинок. Враховуючи, що власник провів реконструкцію частини житлового будинку в магазин та отримав декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану інспекцією державного архітектурно будівельного контролю у Вінницькій області №ВН 6 від 11.07.2012 р., керуючись ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, зареєстрованим Мінюстом України від 18.02.2002 p., № 157/6445, виконком міської ради ВИРІШИВ:

1. Переоформити право приватної власності за гр. ОСОБА_4 на будівлю по АДРЕСА_1 , а саме: магазин- загальною площею 86,50 кв.м (основна 76,30 кв.м., допоміжна 10,20 кв.м.), в тому числі: коридор (№7), торгова зала (№8,9), тамбур (№10), що складає 46/100 ідеальних частин; житло - загальною площею 102,20 кв.м. (житлова 38,40 кв.м., допоміжна 63,80 кв.м.), в тому чисслі: коридор (№1), санвузол (2), кухня (3), житлові кімнати (4,5,6), нежитлове приміщення мансарди (№11), господарська будівля, літ. «Б», погріб, літ. «Б/під.», вбиральня, літ. «У», що складає 54/100 ідеальних частин.

2. Видати свідоцтва про право власності, відповідно до п. 1 цього рішення, в замін свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Гайсинської міської ради 16.03.2011 р.

3. КП "Гайсинське МБТІ" провести відповідну перереєстрацію документів.»,

що підтверджується вказаним рішенням, матеріалами реєстраційної справи на будинок, оригінал якого оглядався судом (а.с. 122).

06.08.2012 року на підставі рішення Виконавчого комітету Гайсинської міської ради Вінницької області «Про переоформлення права власності на будинок по АДРЕСА_1 » від 31.07.2012 року № 156, вказаним органом місцевого самоврядування видано ОСОБА_4 . Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.08.2012 року, а саме на нежитлове приміщення магазину по АДРЕСА_1 , загальною площею 86,50 кв.м., до складу якого відноситься: Магазин, А, А, а , загальною площею 86,50 кв.м., до складу якого входить:

1. коридор, 7;

2. торгові зали, 8, 9;

3. тамбур, 10; що складає 46/100 частин будівлі,

що визнається та не заперечується сторонами, підтверджується вказаним свідоцтвом, матеріалами реєстраційної справи на будинок, оригінал якого оглядався судом (а.с. 122).

11.09.2012 року на підставі рішення Виконавчого комітету Гайсинської міської ради Вінницької області «Про переоформлення права власності на будинок по АДРЕСА_1 » від 31.07.2012 року № 156, вказаним органом місцевого самоврядування видано ОСОБА_4 . Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.09.2012 року, а саме на 54/100 житлового будинку з магазином по АДРЕСА_1 , загальною площею 102,20 кв.м., житлова площа 38,40 кв.м.; до складу якого входить 54/100 частин житлового будинку з житловою прибудовою та мансардою, до складу якого входить: коридор №1, санвузол №2, кухня №3, житлові кімнати №4, 5, б, приміщення мансарди №11, А, А1, Ах/м, загальна площа 102,70 кв.м., житлова площа 38,40 кв.м.;

- господарська будівля, Б, процент зношеності 10;

- погріб, Б/під, процент зношеності 15;

- вбиральня, У,

що визнається та не заперечується сторонами, підтверджується вказаним свідоцтвом, матеріалами реєстраційної справи на будинок, оригінал якого оглядався судом (а.с. 122).

Згідно із звітом про незалежну оцінку нежитлового приміщення магазину (від 09.11.2018 р. суб`єкта оціночної діяльності) - ринкова вартість нежитлового приміщення магазину по АДРЕСА_1 станом на 09.11.2018 р. (дату оцінки), - складає 353872 грн. (а.с.23-38).

Згідно із звітом про незалежну оцінку житлового будинку (від 07.11.2018 р. суб`єкта оціночної діяльності) - ринкова вартість 54/100 житлового будинку з магазином по АДРЕСА_1 станом на 07.11.2018 р. (дату оцінки), - складає 788575 грн. (а.с.39-49).

У період зареєстрованого шлюбу, який тривав із 01.06.1996 року по 22.10.2018 року, подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проживали однією сім`єю, було придбано у приватну власність будинок, більшу частину якого, - 51/100 частину будинку площею 61,4 кв.м, придбано за спільні кошти подружжя за договором купівлі-продажу за більшою вартістю за 13000 грн. у порівнянні із часткою 49/100 будинку площею 10,90 кв.м, яка була придбана за договором дарування (вартістю 3217 грн.), а в наступному подружжям за спільні кошти у період із 1998 року по березень 2011 року проведено будівельні роботи у будинку, які істотно збільшили його площу із 71,94 кв.м до 188,70 кв.м після будівництва, та вартість нерухомості, під час якого подружжям за спільні грошові кошти та спільними трудовими затратами були побудовані нові приміщення, - кухні, ванної кімнати, коридору, житлові кімнати, тамбур, та після чого 16.03.2011 року було перереєстровано право власності на цілий житловий будинок АДРЕСА_1 із новими будівлями та більшою площею, та видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.03.2011 року на ім`я відповідачки, а в наступному шляхом реконструкції і проведення нових будівельних робіт подружжям за спільні кошти, спільними трудовими затратами у період із 16.03.2011 року по 11.09.2012 року по АДРЕСА_1 збудовано нежитлове приміщення магазину загальною площею 86,50 кв.м., загальною площею 86,50 кв.м., вартістю 353872 грн. на час спору, що складає 46/100 частин будівлі, а також 54/100 частин житлового будинку з житловою прибудовою та мансардою, до складу якого входить: коридор №1, санвузол №2, кухня №3, житлові кімнати №4, 5, б, приміщення мансарди №11, А, А1, Ах/м, загальною площею 102,70 кв.м., господарську будівлю Б, погріб Б/під, вбиральню У, вартістю 788575 грн. на час спору, а загальною вартістю 1142447 грн., тобто подружжям за час шлюбу створено фактично нове нерухоме майно, на яке на ім`я відповідачки видано нові свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.08.2012 року та 11.09.2012 року відповідно, та яке (майно) має істотно більшу вартість 1142447 грн. (один мільйон сто сорок дві тисячі чотириста сорок сім) гривень у порівнянні із отриманою відповідачкою у дар часткою будинку вартістю 3217 грн. (три тисячі двісті сімнадцять) гривень, що підтверджується поясненнями сторін у справі, технічними паспортами на приміщення магазину та будинку (а.с.а.с. 13-17, 18-22), звітами про незалежну оцінку вказаного майна (а.с.а.с. 23-49), матеріалами реєстраційної справи на будинок, оригінал якого оглядався судом (а.с. 62, 122).

В наступному 04.03.2019 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із цивільним позовом до відповідача ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, вважаючи, що порушені його законні права та інтереси як співвласника майна подружжя на належну йому частину майна подружжя, придбаного у шлюбі.

У період часу судового розгляду справи, відповідач ОСОБА_4 08.01.2020 року у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище із « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 139).

Зазначені правовідносини регламентуються такими нормами права.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із ч.1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту; а відповідно до ч.3 цієї статті якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 62 СК України:

1. Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

2. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 65 СК України:

1. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

2. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

4. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно із ч.1 та ч.2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.61,69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі; якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом; при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.5) ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 7 ст. 57 СК України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована. Один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такої ж правової позиції (висновків) щодо розгляду цивільно-правових спорів з приводу позовних вимог про поділ спільного майна подружжя притримується й Велика Палата Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц), висновки якого відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суди першої та апеляційних інстанцій враховують щодо застосування відповідних норм права, ухвалюючи свої судові рішення.

Оскільки у період зареєстрованого шлюбу, який тривав із 01.06.1996 року по 22.10.2018 року, подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в теперішній час ОСОБА_4 , які проживали однією сім`єю, було придбано у приватну власність будинок, більшу частину якого, - 51/100 частину будинку площею 61,4 кв.м, придбано за спільні кошти подружжя за договором купівлі-продажу за більшою вартістю за 13000 грн. у порівнянні із часткою 49/100 будинку площею 10,90 кв.м, яка була придбана за договором дарування (вартістю 3217 грн.), а в наступному подружжям за спільні кошти у період із 1998 року по березень 2011 року проведено будівельні роботи у будинку, які істотно збільшили його площу із 71,94 кв.м до 188,70 кв.м після будівництва, та вартість нерухомості, під час якого подружжям за спільні грошові кошти та спільними трудовими затратами були побудовані нові приміщення, - кухні, ванної кімнати, коридору, житлові кімнати, тамбур, та після чого 16.03.2011 року було перереєстровано право власності на цілий житловий будинок АДРЕСА_1 із новими будівлями та більшою площею, та видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.03.2011 року на ім`я відповідачки, а в наступному шляхом реконструкції і проведення нових будівельних робіт подружжям за спільні кошти, спільними трудовими затратами у період із 16.03.2011 року по 11.09.2012 року по АДРЕСА_1 збудовано нежитлове приміщення магазину загальною площею 86,50 кв.м., вартістю 353872 грн. на час спору, що складає 46/100 частин будівлі, а також 54/100 частин житлового будинку з житловою прибудовою та мансардою, до складу якого входить: коридор №1, санвузол №2, кухня №3, житлові кімнати №4, 5, б, приміщення мансарди №11, А, А1, Ах/м, загальною площею 102,70 кв.м., господарську будівлю Б, погріб Б/під, вбиральню У, вартістю 788575 грн. на час спору, а загальною вартістю 1142447 грн., тобто подружжям за час шлюбу створено фактично нове нерухоме майно, на яке на ім`я відповідачки видано нові свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.08.2012 року та 11.09.2012 року відповідно, та яке (майно) має істотно більшу вартість 1142447 грн. (один мільйон сто сорок дві тисячі чотириста сорок сім) гривень у порівнянні із отриманою відповідачкою у дар часткою будинку вартістю 3217 грн. (три тисячі двісті сімнадцять) гривень, то з урахуванням встановлених обставин у своїй сукупності та презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, суд визнає доведеним стороною позивача обставину належності спірних об`єктів нерухомості (магазину та будинку) на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 , в теперішній час ОСОБА_4 , та враховуючи те, що сторони у справі, які є співвласниками нерухомого майна (колишні дружина та чоловік) не домовилися про порядок поділу спільного майна; із урахуванням інтересів позивача, відповідача, їх двох дітей, місця проживання спільних дітей після розірвання подружжям ОСОБА_4 свого шлюбу, а саме їх син ОСОБА_9 проживає біля батька, а їх дочка ОСОБА_10 проживає біля матері, що має істотне значення для вирішення спору, а тому з урахуванням встановлених обставин у їх сукупності суд дійшов обґрунтованого висновку, що для захисту законних прав та інтересів позивача ОСОБА_3 як власника 1/2 частини вказаного нерухомого майна необхідно рішенням суду визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину 54/100 частин житлового будинку з житловою прибудовою, мансардою та господарськими будівлями, до складу якого входить: коридор № 1, санвузол № 2, кухня № 3, житлові кімнати № 4, № 5, № 6, приміщення мансарди № 11, А, А1, Al/м, загальною площею 102,70 кв.м., житловою площею 38,40 кв.м., господарська будівля Б, погріб Б/під, вбиральня У, які розташовані по АДРЕСА_1 , а також визнати за ним в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину нежитлового приміщення, - магазину А, А2, а2, загальною площею 86,50 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: коридор 7, торгові зали 8, 9, тамбур 10, що складає 46/100 частин будівлі.

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч.4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно із ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до роз`яснень, які містяться у абзаці другому п.18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України.

Оскільки суд під час судового розгляду справи визнав доведеним стороною позивача обставину належності спірних об`єктів нерухомості (магазину та будинку) на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 , в теперішній час ОСОБА_4 , та задля захисту майнових прав позивача ухвалив визнати за ОСОБА_3 право власності на в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину нежитлового приміщення, - магазину, що складає 46/100 частин будівлі, та на 1/2 частину 54/100 частин житлового будинку, то у відповідності до приписів статей 60, 61, 62, 63, 65, 68, 69, 70, 71 СК України, статей 120 ЗК України, 377 ЦК України, враховуючи те, що сторони у справі, які є співвласниками нерухомого майна (колишні дружина та чоловік) не домовилися про порядок поділу спільного майна; із урахуванням інтересів позивача, відповідача, їх двох дітей, місця проживання спільних дітей після розірвання подружжям ОСОБА_4 свого шлюбу, а саме їх син ОСОБА_9 проживає біля батька, а їх дочка ОСОБА_10 проживає біля матері, що має істотне значення для вирішення спору, з урахуванням встановлених у справі обставин у їх сукупності суд дійшов обґрунтованого висновку, що для захисту законних прав та інтересів позивача ОСОБА_3 як власника 1/2 частини вказаного нерухомого майна необхідно рішенням суду визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1000 га, із цільовим призначенням, - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :10:002:0167, розташованої по АДРЕСА_1 , на якій подружжям побудовано по АДРЕСА_1 нежитлове приміщення магазину, що складає 46/100 частин будівлі, а також 54/100 частин житлового будинку.

Враховуючи загальне положення ст.5 ЦК України щодо дії актів цивільного законодавства у часі, при вирішенні питання щодо правового режиму майна, набутого у період шлюбу, застосуванню підлягає акт цивільного законодавства, в редакції, яка діяла на момент набуття такого майна.

Відповідно до п.5) ч. 1 ст. 57 СК України (в редакцій чинній на час ухвалення рішення суду) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до частини п`ятої статті 61 СК України в редакції Закону України від 11 січня 2011 року № 2913-VI «Про внесення змін до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 8 лютого 2011 року, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя була земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації. Законом України від 17 травня 2012 року № 4766-VI «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини/чоловіка», який набрав чинності з 13 червня 2012 року, режим майна подружжя, набутого внаслідок приватизації, змінено. Відповідно до пункту 5) частини першої статті 57 СК України земельна ділянка, набута на час шлюбу внаслідок приватизації, є особистою приватною власністю дружини/чоловіка. Частину п`яту статті 61 СК України виключено.

Отже, з урахуванням змін до Сімейного кодексу України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався.

Отже, висновок, що у період часу з 8 лютого 2011 h/ по 12 червня 2012 р. включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалася спільною сумісною власністю подружжя; до 8 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.

Аналогічний висновок по застосуванню норм Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року зроблений у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 1311/832/12 (провадження № 61-6409св18), від 12 листопада 2018 року в справі № 753/6139/14-ц (провадження № 61-27342св18), від 12 червня 2019 року в справі № 409/1959/15-ц (провадження № 61-14257св18), від 24 квітня 2020 року в справі № 622/999/16-ц (провадження № 61-1260св19, ЄДРСРУ № 88951940) та від 12 серпня 2020 року у справі № 626/4/17 (провадження № 61-29004св18, ЄДРСРУ № 91037301), висновки якого відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суди першої та апеляційних інстанцій враховують щодо застосування відповідних норм права, ухвалюючи свої судові рішення.

Оскільки спірна земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0558 га кадастровий номер - :10:002:0168, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства є особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_4 , а не спільною сумісною власністю подружжя та об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так як ця земельна ділянка одержана відповідачкою як громадянином України внаслідок приватизації із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України, на підставі рішення 37-ї сесії 5-го скликання Гайсинської міської ради від 26.02.2010 р., та вказана земельна ділянка може використовуватись лише для особистого селянського господарства, то підстави визначені ч.1 та ч.2 ст. 69 СК України для поділу вказаного майна відсутні, а тому з урахуванням встановлених у справі обставин у їх сукупності суд дійшов обґрунтованого висновку, що необхідно відмовити у задоволенні заявлених ОСОБА_3 позовних вимог про визнання за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0558 га, із цільовим призначенням, - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :10:002:0168, розташованої по АДРЕСА_1 через їх безпідставність.

Під час вирішення справи та ухвалення судового рішення суд не приймає та відхиляє твердження відповідача ОСОБА_4 про те, що позивачем не заявлялися вимоги про визнання майна спільною сумісною власністю та не доводилося належними доказами, істотність збільшення вартості майна за рахунок коштів спільного сімейного бюджету і так як житловий будинок АДРЕСА_1 не є майном подружжя то він і не підлягає до поділу, оскільки з урахуванням встановлених обставин у своїй сукупності та презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, суд визнав доведеним стороною позивача обставину належності спірних об`єктів нерухомості (магазину та будинку) на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; при цьому з огляду на встановлену законодавством презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує, а стороною відповідача таких доказів не надано та не спростовано відсутність істотності збільшення вартості майна за рахунок коштів спільного сімейного бюджету, а само по собі придбання відповідачкою у 1997 році частини будинку за договором дарування вказаного висновку не спростовує.

Інші пояснення та доводи відповідачки ОСОБА_4 та її представника про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ОСОБА_3 , судом під час ухвалення рішення у справі відхиляються, оскільки дані твердження відповідача повністю спростовуються викладеними в рішенні суду доводами та наявними у справі і дослідженими судом доказами.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 81, 89, 211, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий 15.01.1998 р. Гайсинським РВ УМВС України у Вінницькій області), жителем АДРЕСА_5 , в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину 54/100 частин житлового будинку з житловою прибудовою, мансардою та господарськими будівлями, до складу якого входить: коридор № 1, санвузол № 2, кухня № 3, житлові кімнати № 4, № 5, № 6, приміщення мансарди № 11, А, А1, Al/м, загальною площею 102,70 кв.м., житловою площею 38,40 кв.м., господарська будівля Б, погріб Б/під, вбиральня У, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий 15.01.1998 р. Гайсинським РВ УМВС України у Вінницькій області), жителем АДРЕСА_5 , в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину нежитлового приміщення, - магазину А, А2, а2, загальною площею 86,50 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: коридор 7, торгові зали 8, 9, тамбур 10, що складає 46/100 частин будівлі.

Визнати за ОСОБА_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий 15.01.1998 р. Гайсинським РВ УМВС України у Вінницькій області), жителем АДРЕСА_5 , в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1000 га, із цільовим призначенням, - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :10:002:0167, розташованої по АДРЕСА_1 .

Відмовити у задоволенні заявлених ОСОБА_3 позовних вимог про визнання за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0558 га, із цільовим призначенням, - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :10:002:0168, розташованої по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: