Справа № 263/4908/18
Провадження № 2/263/40/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суду м. Маріуполя Донецької області

у складі головуючого судді Кияна Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Рябова С.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах, та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради про виселення із службового житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

23.04.2018 року до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 діюча в своїх інтересах, та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради по Центральному району, про виселення із службового житлового приміщення.

На обґрунтування вимог представник позивача посилається на те, що на підставі ордеру №003634 від 01 вересня 2003 року наданому Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, квартира АДРЕСА_1 була надана як службове житло ОСОБА_1 на сім`ю з трьох осіб: ОСОБА_1 квартиронаймачу, ОСОБА_8 дружині, ОСОБА_2 сину. Ордер наданий ЖКП «Житло «Центр» на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради №333 від 20 серпня 2003 року «Про затвердження списків із надання житлової площі у будинках повторного заселення». Згідно з копією особового рахунку № НОМЕР_1 від 12 січня 2017 року у спірній квартирі зареєстровано шість осіб: ОСОБА_1 квартиронаймач, ОСОБА_8 дружина, ОСОБА_2 син, ОСОБА_6 донька, ОСОБА_7 донька, ОСОБА_3 брат дружини. Відповідно до акту обстеження житлового приміщення від 27 лютого 2017 року встановлено, що у спірній квартирі ніхто не проживає приблизно з січня 2016 року. Голова будинкового комітету ОСОБА_9 підтверджує, що у квартирі АДРЕСА_2 з січня 2016 року та до теперішнього часу ніхто не проживає. У квартирі відключено газ, воду та електроенергію. Крім того, на лютий 2017 року мається заборгованість за послуги з оплати комунальних послуг: за обслуговування будинку та при домової території 6253,88 грн., КП «Комунальник» - 1526,94 грн., КП «МПУ ВКХ» - 90,98 грн., ККП «Маріупольтепломережа» - 12029,39 грн. Листом від 23 лютого 2017 року №395 директор ЖКП «Житло «Центр» повідомила, що департамент міського майна Маріупольської міської ради про те, що ОСОБА_1 працював на цьому підприємстві з 23 жовтня 2012 року по 16 листопада 2012 року, ОСОБА_8 на підприємстві не працювала, тобто відповідачі на даний час не знаходяться у трудових відносинах з підприємством, яке надавало службове приміщення. Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2017 року по справі №263/7338/17 відповідачі були визнанні такими, що втратили право користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 , рішення набрало законної сили 30 листопада 2017 року. 11 грудня 2017 року відповідачі були зняті з реєстрації. Відповідно до акту обстеження житлового приміщення від 18 грудня 2017 року, 28 грудня 2017 року до квартири самовільно вселились без реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка стверджує, що проживає у спірній квартирі з онуком ОСОБА_2 . Квартира АДРЕСА_1 відноситься до комунальної власності територіальної громади міста Маріуполя. Відповідачу ОСОБА_4 не видавався ордер на вселення до службової квартири, також не приймалось іншого відповідного рішення щодо надання відповідачу спірного житла, не укладався з ОСОБА_4 договір найму на квартиру, остання займає квартиру без належних правових підстав, тобто є особою, яка самоправно її зайняла. У зв`язку з чим, просить суд виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , діючу у своїх інтересах, та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з службової квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Рєзнік В.В. надав до суду відзив проти позову, в якому просив відмовити в задоволенні повному обсязі, в обґрунтування зазначив, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , яка була надана ОСОБА_10 як службове приміщення на підставі ордеру №033634 від 01.09.2003 р. до 11.12.2017 р. були зареєстровані шість осіб, серед яких двоє неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_6 , 2006 року народження та ОСОБА_7 , 2006 року народження. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 19.02.2014 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірваний, що вказує на той факт що ОСОБА_8 на даний час має статус одинокої матері, що в розумінні ст. 125 ЖК України не дає можливості для її виселення з цього житла. Також посилався на те, що у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем відповідачів у них не було можливості сплачувати за певні комунальні послуги в наслідок чого були відключені комунікації, що стало причиною не проживання в цій квартирі в зимовий період, але строк відсутності за зареєстрованим місцем перебування не перевищував 6 місяців, тому акт наданий до позовної заяви від 27.02.2017 р. не відповідає дійсності, що може бути підтверджено показами свідків.

Крім того надав заяву про застосування строків позовної давності, оскільки з моменту звільнення ОСОБА_1 з посади електрослюсаря в Житлово-комунальному підприємстві Маріупольської міської ради «Житло Центр» 23.10.2012 р. до дати звернення позивача з позовом про виселення 23.04.2018 р. пройшло майже 5 років, що є підставою для залишення позову без задоволення.

До суду представник позивача ОСОБА_11 надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що заперечення у відзиві щодо некоректного складання акту від 27.02.2017 р. є такими, що не відповідають дійсності, оскільки відповідач ОСОБА_1 та члени його сім`ї дійсно не проживали в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується актами від 12.12.2017 р., 18.12.2017 р., 28.12.2017 р. та поясненнями ОСОБА_4 зазначеними в акті від 18.12.2017 р. Що стосується строків позовної давності представник позивача посилається на правовий висновок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 06 березня 2018 року у справі № 607/15489/15-ц,та пункт 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», що вказує на те, що Велика палата Верховного суду відступає від висновку Верховного суду України, сформульованого у постанові від 27.01.2016 р. у справі 6-2913цс15. Крім того зазначає, що відповідно до ч. 2, 3 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Отже, право користування службовим жилим приміщенням члена сім`ї (або колишнього члена сім`ї) наймача є похідним від такого права останнього. Враховуючи, що 26.01.2010 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірваний шлюб, то остання є колишньою дружиною відповідача тобто є колишнім членом сім`ї. А посилання відповідача на те що ОСОБА_8 є неспроможними оскільки згідно з ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» одинокі матері - матері (які не перебувають у шлюбі), якщо у свідоцтві про народження дитини відсутній запис про батька) або запис про батька проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері дитини. Щодо обґрунтованості підстав для виселення представник заявника зазначає, що статті 124-125 ЖК України, передбачають приписи, згідно з якими припинення трудових правовідносин з роботодавцем, за виключенням окремих чітко визначених випадків, є підставою для виселення особи зі службового житла без надання іншого житлового приміщення. Тобто, формулювання вказаних приписів є достатньо чітким та передбачуваним для особи, якій таке житло надане у користування. Відтак, виселення особи зі службового житла після припинення трудових правовідносин із роботодавцем переслідує легітимну мету у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя та до свого житла. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інте6ресах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.04.2018 позовна заява залишена без руху, позивачеві наданий строк для усунення недоліків.

25.04.2018. ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

14.09.2018 ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області провадження у вищевказаній справі зупинено до набранням законної сили рішення Верховного суду по справі № 263/7338/17.

Постановою Донецького апеляційного суду від 24.10.2018 р. скасована ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14.09.2018 р., справа направлена до суду для продовження розгляду.

15.01.2019 ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області поновлено провадження по справі.

04.07.2019 ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.

13.04.2021 ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області замінена третя особа з Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради по Центральному району на орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , надали до суду заяву з клопотанням провести розгляд справи у їх відсутності, заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи надав до суду клопотання, в якому просив справу розглянути за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі ордеру №003634 від 01.09.2003р., наданому виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, була надана як службове житло ОСОБА_1 на сім`ю з трьох осіб: ОСОБА_1 - квартиронаймачу, ОСОБА_8 - дружині, ОСОБА_2 - сину. Ордер наданий ЖКП «Житло «Центр» на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради №333 від 20.08.2003р. «Про затвердження списків із надання житлової площі у будинках повторного заселення».

Відповідно до повідомлення директора ЖКП «Житло «Центр» від 23.02.2017р. за №395, ОСОБА_1 працював в ЖКП «Житло «Центр» з 23.10.2012р. по 16.11.2012р., ОСОБА_8 на підприємстві не працювала, тобто відповідачі на даний час не знаходяться у трудових відносинах з підприємством, яке надавало службове житло.

Згідно з довідкою № 1337 від 02.10.2017 р. Комунального комерційного підприємства «КК «Західна» станом на 01.10.2017 р. мається заборгованість за послуги з обслуговування будинку та придомової території 7505,48 грн.

Відповідно до актів обстеження житлового приміщення від 12.12.2017 р., 18.12.2017 р., 28.12.2017 р. встановлено, що у спірній квартирі проживають ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , 1997 р.н. приблизно рік., виселятися з квартири наміру на мають.

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 19.02.2014 р., шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірваний 26.01.2010 року, про що складений відповідний актовий запис № 36.

Управління «Служба у справах дітей» відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної районної в м. Маріуполі комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради № 4 від 06.03.2019 р. залишила питання щодо можливості виселення неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зі службового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 на розсуд суду.

Відповідно до інформації з державного реєстру прав на не рухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.09.2020 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_4 на підставі договору дарування від 29.10.2004 № 5433.

Згідно з інформацією з державного реєстру прав на не рухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.09.2020 ОСОБА_8 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5 на підставі договору дарування від 21.06.2012 № 2-1198.

Частиною 1 ст. 118 ЖК України, передбачено службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. (ч. 1 ст. 122 ЖК України).

Відповідно до ст. 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Згідно зі ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з правовим висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 06 березня 2018 року у справі № 607/15489/15-ц, позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі, тому цей позов може бути пред`явлений власником майна протягом всього часу, поки триває порушення. Що також викладено у пункті 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Тому, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача щодо пропущення позивачем строків позовної давності для звернення з позовом про виселення.

Враховуючи те, що відповідачі проживають у приміщенні підприємства, з яким не перебувають у трудових відносинах, та термін працевлаштування ОСОБА_1 на підприємстві (власника приміщення) не перевищує одного місяця, наявна заборгованість за житлово-комунальні послуги, з урахуванням зареєстрованого права власності на житлову нерухомість у ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_12 діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зі службової квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути в дольовому порядку з відповідачів на користь позивача 1762 грн. в рахунок відшкодування судового збору, тобто з кожного по 352,40 грн.

На підставі ст.ст. 256-257, 391 ЦК України, ст. ст. 58, 116, 118, 121, 122, 124, 125 ЖК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 76-84, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах, та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради про виселення із службового житлового приміщення задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_12 діючу в своїх інтересах, та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зі службової квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Виконавчого комітету Маріупольської міської ради суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн., з кожного по 352,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення, шляхом подачі її безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

Виконавчий комітет Маріупольської міської ради, , юридична адреса: пр. Миру, буд. 70, м. Маріуполь, Донецька область, 87555, e-mail:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ,

яка діє в своїх інтересах, та в інтересах неповнолітніх дітей:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ,

фактично мешкаючих за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_9 , РНОКПП НОМЕР_10 ,зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, юридична адреса: пр. Миру, буд. 70, м. Маріуполь, Донецька область, 87555.

Суддя Д.В. Киян