ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 лютого 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/4161/20

Головуючий у першій інстанції Філатова Л. Б.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/236/21

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Шапко В.М.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2 ,

на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2020 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 25.09.2020, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 р. ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила про припинення права власності останнього на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 , про визнання за нею права власності на цю частину квартири й про компенсування нею ОСОБА_2 її дійсної вартості - 37386 грн 00 коп. за рахунок коштів, які знаходяться на депозитному рахунку суду, а також про відшкодування судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ОСОБА_1 належить 1/3 частина вказаної квартири, відповідачеві ОСОБА_2 її батькові належить 1/12 частина, братові - третій особі ОСОБА_3 належить 1/3 частина, а її сину - третій особі ОСОБА_4 1/4 частина цієї квартири. Вона складається з трьох кімнат, має 59,7 кв. м. загальної площі та 36,6 кв. м. житлової площі. Відповідач у спірній квартирі не мешкає. Він має у власності інше житло - будинок АДРЕСА_2 , де він зареєстрований та проживає. Площа 1/12 частки у згаданій квартирі є незначною і становить 4,98 кв. м. загальної площі і 3,05 кв. м. житлової площі, а тому виділити її в натурі неможливо. Тож припинення права власності ОСОБА_2 на частку в квартирі, про яку йдеться, не завдасть істотної шкоди його інтересам. Згідно з звітом про незалежну оцінку майна від 22.06.2020, оціночна вартість 1/12 частини квартири становить 37386 грн 00 коп.; цю суму внесено на депозитний рахунок суду. Підстави позову ст.ст. 356, 365 ЦК України.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено: припинено право власності ОСОБА_2 на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 й визнано право власності на неї за ОСОБА_1 ; компенсовано ОСОБА_2 вартість цієї частини квартири в сумі 37386 грн 00 коп. за рахунок коштів, які внесено ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування судового збору в розмірі 1121 грн 58 коп. Ухвалюючи це рішення, суд виходив з того, що частка відповідача у квартирі є незначною, що останній у ній не проживає, що він мешкає в селі, де має у власності будинок, що припинення права власності на частку квартири, про яку йдеться, не зашкодить його інтересам та що позивачем внесено на визначений чинним законодавством депозитний рахунок вартість цієї частки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення і ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 . Доводи скарги зводяться до того, що висновок суду І інстанції про те, що припинення права власності ОСОБА_2 на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 не завдасть йому істотної шкоди, є неправильним. Так:

- зазначена квартира є основним місцем проживання ОСОБА_2 , яку останній отримав на себе і членів сім`ї і у якій він прожив усе життя, в тому числі й після смерті дружини, оплачуючи вартість спожитих комунальних послуг, допоки донька ОСОБА_1 не вигнала його з квартири, де залишилося спільно придбане ним з дружиною майно і частина його документів. Після цього ОСОБА_1 змінила замки від вхідних дверей квартири;

- іншого житла у м. Чернігові ОСОБА_2 не має;

- ОСОБА_1 чинила перешкоди ОСОБА_2 в оформленні права власності на належну йому частку квартири, у зв`язку з чим він визнав це право у судовому порядку. Навіть після цього останній не потрапив до квартири, так як ОСОБА_1 заселила до неї квартирантів. Взнавши про намір вселення до квартири у судовому порядку, ОСОБА_1 пред`явила позов, який є предметом розгляду у цій справі;

- отримане у спадок батьківське помешкання весь час використовується як дача, де ОСОБА_2 вимушено й тимчасово проживає у зв`язку з створенням ОСОБА_1 перешкод у користуванні квартирою.

У відзиві на апеляційну скаргу остання просить залишити її без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.

У справі встановлено таке.

Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, що видане виконавчим комітетом Новозаводської районної ради 13.01.2003, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної власності в рівних частинах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (арк. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_1 (арк. 8).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.03.2020, виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Амбарновою Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 370 (арк. 9):

- спадкоємцями майна ОСОБА_5 є її донька ОСОБА_1 (остання у минулому мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » і прізвище « ОСОБА_8 », що підтверджено копією рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.11.2019 у справі № 751/4544/19, арк. 32-33) - на 1/3 частку, син ОСОБА_3 - на 1/3 частку та чоловік ОСОБА_2 - на 1/3 частку;

- спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/4 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

- це свідоцтво видано про право ОСОБА_1 на спадщину на 1/12 частку в праві власності на вказану квартиру;

- свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку в праві власності на квартиру, про яку йдеться, ще не видано.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.11.2019 у справі № 751/4544/19 визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 (його копія на арк. 32-33).

Згідно з копією технічного паспорта, який виготовлено Чернігівським МБТІ, квартира АДРЕСА_1 складається з 3-х кімнат жилою площею 36,6 кв. м. (у тому числі: 1-а кімната «4» - площею 7,6 кв. м, 2-а кімната «6» - площею 11,8 кв. м, 3-а кімната «7» - площею 17,2 кв. м), кухні площею 7,5 кв. м, ванної кімнати площею 2,8 кв. м, вбиральні площею 1,3 кв. м, коридору площею 8,7 кв. м., вбудованої шафи площею 0,5 кв. м, балкону площею 0,9 кв. м та лоджії площею 1,4 кв. м; загальна площа квартири - 59,7 кв. м (арк. 14-15).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 213999706 від 25.06.2020 вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано:

- за ОСОБА_9 на 1/4 частину на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності на житло від 13.01.2003 та на 1/12 її частину на підставі згаданого вище свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.03.2020;

- за ОСОБА_2 на 1/12 частину на підставі вищеназваного рішення суду від 21.11.2019;

- за ОСОБА_3 на 1/4 частину на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності на житло від 13.01.2003;

- за ОСОБА_4 на 1/4 частину на підставі зазначеного вище свідоцтва про право власності на житло від 13.01.2003 (арк. 10-12).

Відповідно до інформаційної довідки КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 22.06.2020 без номера, станом на 31.12.2012 ОСОБА_2 є власником в цілому буд. АДРЕСА_2 . на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.07.1993 № 841 (арк. 13).

Витягом з паспорта ОСОБА_2 вбачається, що він з 04.06.2002 по 28.01.2020 був зареєстрований за адресою: буд. АДРЕСА_2 . і що з 29.01.2020 по цей час він зареєстрований у АДРЕСА_3 (арк. 96-98).

Згідно зі звітом фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 про незалежну оцінку 1/12 частини трикімнатної квартири загальною площею 59,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 22.06.2020, її оціночна вартість становить 37386 грн 00 коп. (арк. 16-31).

24.06.2020 ОСОБА_1 внесено на депозитний рахунок Державної казначейської служби України 37386 грн 00 коп., що підтверджено відповідною квитанцією (арк. 4).

Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, і обставин справи доводить суд таких висновків.

Стаття 365 ЦК України приписує, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі (п. 1 ч. 1); річ є неподільною (п. 2 ч. 1); спільне володіння і користування майном є неможливим (п. 3 ч. 1); таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (п. 4 ч. 1); суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч. 2).

Частка ОСОБА_2 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 є незначною і не може бути виділена у натурі.

Оскільки ОСОБА_2 має у власності буд. АДРЕСА_2 ., то припинення його права власності на квартиру, про яку йдеться, не завдасть його інтересам істотної шкоди.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_2 не мешкає у квартирі, яка є об`єктом судового розгляду, ніяк не спростовано. Так, наявними у справі доказами не підтверджується, що ця квартира є основним місцем проживання ОСОБА_2 , де він прожив усе життя, в тому числі й після смерті дружини, оплачуючи вартість спожитих комунальних послуг, допоки донька ОСОБА_1 його не вигнала. Також у справі відсутні докази, які підтверджували б, що отримане ОСОБА_2 у спадок батьківське помешкання весь час використовується як дача, де він вимушено й тимчасово проживає у зв`язку з створенням ОСОБА_1 перешкод у користуванні квартирою.

Вимоги ч. 2 ст. 365 ЦК України ОСОБА_1 виконано.

Доводи апеляційної скарги судом відкидаються як такі, що суперечать встановленим у справі та описаним вище обставинам і визначеним відповідно до них правовідносинам. Зокрема доводи про те, що у квартирі, про яку йдеться, залишилося спільно придбане ОСОБА_2 і його дружиною майно та частина його документів, що ОСОБА_1 змінила замки від вхідних дверей квартири, що іншого житла у м. Чернігові ОСОБА_2 не має, що ОСОБА_1 чинила перешкоди ОСОБА_2 в оформленні права власності на належну йому частку квартири, у зв`язку з чим останній визнав це право у судовому порядку, але і після цього не потрапив до квартири, так як ОСОБА_1 заселила до неї квартирантів, не мають юридичного значення для справи.

З наведеного випливає, що оскаржуване рішення є законним.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий: Судді: