Справа № 646/1690/18
№ провадження 2/646/78/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2021 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шелест І. М.,

за участю секретаря Коммунарової А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю набутою під час мешкання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та включення такого майна до спадкової маси та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності,

за участю: представника позивача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просять визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним сумісним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_6 набутим під час мешкання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, включивши Ѕ частку вказаної квартири до спадкової маси після смерті ОСОБА_6 , а також стягнути судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позову зазначено, що спірна квартира зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі?продажу від 06.05.2008. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16.03.2018 встановлений факт мешкання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 07.12.2004 по 20.08.2016. Відтак позивачі стверджують, що спірна квартира є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на підставі ст. 74 СК України, тому частка ОСОБА_6 має бути включена до складу спадкової маси після його смерті.

Крім того, разом з позовною заявою подали заяву про забезпечення позову.

26.03.2018 ухвалою суду відкрито провадження у справ, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

26.03.2018 ухвалою суду частково задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24.09.2018 змінено спосіб забезпечення позову заборонено відчуження Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2

23.04.2018 надійшов відзив представника відповідача адвоката Стрельченко О. В. на позовну заяву, в якому представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування заперечень зазначено, що спірна квартира АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю відповідачки на підставі ст. 57 СК України, оскільки була придбана нею на особисті кошти, отримані нею від продажу квартири АДРЕСА_3 , яка, в свою чергу, була отримана ОСОБА_2 та її дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у спільну сумісну власність в порядку приватизації державного житлового фонду.

26.04.2018 надійшла відповідь представника позивача ОСОБА_3 адвоката Аксьонової В. В. на відзив на позовну заяву, відповідно до якої представник позивача зазначив, що у зв`язку з встановленням рішенням суду факту спільного проживання відповідачки з батьком позивача без реєстраціє шлюбу спірна квартира є їх спільною сумісною власністю.

22.05.2018 надійшла заява представників позивачів ОСОБА_1 адвоката Мокроусова Ю. С., та ОСОБА_3 адвоката Аксьнової В. В. про зміну підстав і предмету позову та збільшення позовних вимог, якою позивачу фактично збільшили позовні вимоги та з урахуванням уточнень просили визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним сумісним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_6 набутим під час мешкання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнати за ОСОБА_6 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частини вказаної квартири, а також стягнути судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу.

25.05.2018 ухвалою суду провадження у справі було зупинено до вирішення питання про відвід судді Мицик С. А.

15.06.2018 ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Стрельченко О. В. про відвід судді Мицик С. А.

22.06.2018 ухвалою судді Мицик С. А. провадження у справі поновлено.

17.07.2018 справа надійшла у провадження судді Теслікової І. І.

25.07.2018 ухвалою суду справа прийнята до провадження судді Теслікової І. І., позивачам надано строк на усунення недоліків позовної заяви зі збільшеними позовними вимогами.

27.08.2018 на виконання ухвали суду від 26.03.2018 позивачем ОСОБА_1 надано уточнену позовну заяву, в якій ОСОБА_3 зазначена як третя особа у справі та надано докази сплати судового збору.

27.08.2018 представником позивача ОСОБА_3 - адвокатом Аксьоновою В. В. через канцелярію суду надано заяву про залишення позовної заяви в частині позовних вимог ОСОБА_3 без розгляду.

21.09.2018 ухвалою судді Теслікової І. І. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

10.12.2018 надійшов відзив представника відповідача адвоката Стрельченко О. В. на уточнену позовну заяву, в якому представник відповідача просив и у задоволенні позову відмовити.

25.02.2019 дана справа надійшла у провадження судді Шелест І. М.

27.05.2019 надійшла зустрічна позовна заява представника ОСОБА_2 - адвоката Стрельченко О. В. до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визнання майна, набутого під час фактичного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу особистою власністю одного подружжя, у якій ОСОБА_2 просила суд визнати спірну квартиру її особистою приватною власністю та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що спірна квартира була придбана позивачкою за зустрічним позовом на особисті кошти, отримані нею від продажу квартири АДРЕСА_3 , яка, в свою чергу, була отримана ОСОБА_2 та її дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у спільну сумісну власність в порядку приватизації державного житлового фонду. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період проживання однією сім`єю не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності.

27.05.2019 ухвалою суду позовну заяву за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності в частині вимог ОСОБА_3 - залишено без розгляду; ОСОБА_3 залучено до участіу спроаві в якості третьої особи; поновлено ОСОБА_2 строк на звернення до суду із зустрічною позовною заявою; прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

12.08.2019 надійшли пояснення представника третьої особи ОСОБА_3 адвоката Аксьонової В. В. щодо зустрічної позовної заяви, у яких представник третьої особи зазначив, що вартість спірної квартири АДРЕСА_1 ніж вартість грошових коштів отриманих ОСОБА_2 від продажу квартири АДРЕСА_3 , яка належала на праві спільної сумісної власності трьом співвласникам, тому представник третьої особи вважає, що спірна квартира були придбана за спільні кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_6

29.08.2019 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якій представник ОСОБА_1 - адвокат Мокроусов Ю. С. просив зустрічний позов залишити без задоволення.

В обґрунтування заперечень зазначено, що позивач за зустрічним позовом не довела наявність у неї особистих коштів у розмірі 163 516,00 грн різниці між загальною вартістю спірної квартири та частки коштів ОСОБА_2 від продажу квартири АДРЕСА_3 .

24.09.2019 ухвалою суду було задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом та витребувано докази по справі.

16.10.2019 до суду надійшли витребувані ухвалою від 24.09.2019 докази.

28.01.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом у задоволенні первісного позову просив відмовити, зустрічні позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві та відзиві.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

10.04.2008 ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 відчужили належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі?продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мартиросян І. Е., зареєстровано в реєстрі за № 751.

Відповідно до вказаного договору продаж квартири було здійснено за 948 700,00 грн.

Згідно п. 1.3 зазначеного договору квартира належить продавцям на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради 01.12.2000 року за № 2?00?144889.

23.04.2008 ОСОБА_9 придбав у власність квартиру АДРЕСА_4 , що підтверджується договором купівлі?продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Горша А. О., зареєстровано в реєстрі за № 941.

Відповідно до вказаного договору купівлю квартири було здійснено за 409 050,00 грн.

06.05.2008 ОСОБА_2 придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі?продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алдакимовою М. Б., зареєстровано в реєстрі за № 1817.

Відповідно до вказаного договору купівлю квартири було здійснено за 479 750,00 грн.

З договорів про надання інформаційних послуг № 400413 від 13.03.2008 та № В1?13.04.08?01 від 13.04.2008 ОСОБА_2 зверталася до ріелторів щодо отримання послуг з пошуку житла, які для неї знайшли вищевказану квартиру.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 148677557 від 10.12.2018 права власності чи інші речові права на нерухоме майно за ОСОБА_7 не зареєстровані.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 03.04.2018 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано 2 члени сім`ї власник ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_7 .

З довідки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про трудові відносини та нарахування заробітної плати застрахованій особі ОСОБА_6 , дохід останнього, зокрема, за 2005 рік 9 958,68 грн, за 2006 рік становив 3 780,22 грн, за 2007 рік 4 636,00 грн, за 2008 рік 7 769,54 грн, за 2009 рік 8 071,59 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Балаклійського району 23.08.2016, відповідний актовий запис № 38 від 23.08.2018.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16.03.2018 встановлений факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 07.12.2004 по 20.08.2016.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 дав показання, що вони з матір`ю ОСОБА_2 та сестрою ОСОБА_7 проживали разом у квартирі АДРЕСА_3 , яка спочатку була комунальною, а потім вони її приватизували. У 2007 році свідок одружився та переїхав на орендовану квартиру. В тому ж році у свідка народилася дитина і постало питання щодо придбання власного житла. На сімейній нараді в кінці зими 2008 року вони вирішили продати спільну квартиру по АДРЕСА_5 і купити 2 окремі. Гроші від продажу квартири по АДРЕСА_5 зберігалися у свідка, між собою колишні співвласники гроші не ділили, розділили на 2 частини в процесі подальшого придбання двох квартир для свідка та для матері з сестрою.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 дала показання, що вони з матір`ю ОСОБА_2 та братом ОСОБА_9 проживали разом у квартирі АДРЕСА_3 , яка їм дісталася в процесі приватизації. Після того як брат свідка ОСОБА_9 одружився, він запропонував розділити квартиру і вони почали підшукувати варіанти. Квартиру по АДРЕСА_5 вони продали і за вилучені грошові кошти придбали дві квартири одну для брата та одну для свідка з матір`ю. Гроші між собою не ділили, надлишок грошових коштів, що залишився після придбання двох квартир залишився матері ОСОБА_2 . Право власності на квартиру по АДРЕСА_6 зареєстровано тільки на матір, тому що остання доглядає за свідком, яка має проблеми зі здоров`ям та не хотіла займатися документацією, оформленням комунальних рахунків та т.і., до того ж у них завжди були довірливі відносини. З моменту купівлі квартири по АДРЕСА_6 свідок проживає та зареєстрована у ній.

Відповідно до чт. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (Право спільної сумісної власності подружжя).

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю (ч. 7 ст. 57 СК України).

Вирішуючи спори про майно на буте під час шлюбу (спільного проживання однією сім`єю), необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.01.2020 по справі № 711/2302/18 конструкція норми статті 22 КпШС України та статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1?2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 753/8215/19, від 08.04.2020 у справі № 591/3068/18, від 14.04.2020 у справі № 361/6001/18-ц, від 14.04.2020 у справі № 760/7625/16-ц, від 26.02.2020 у справі № 322/1183/17 та ін.).

Судом встановлено, що до моменту спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 , ОСОБА_2 разом з своїми дітьми - ОСОБА_9 та ОСОБА_7 приватизували у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_3 . У подальшому співвласники вирішили продати вказану квартиру та придбати дві окремі квартири, одну для ОСОБА_9 та другу для ОСОБА_7 .

Враховуючи, що вилучених від продажу квартири по АДРЕСА_5 грошових коштів (948 700,00 грн) було цілком достатньо для купівлі двох окремих квартир (409 050,00 грн + 479 750,00 грн), в тому числі спірної квартири (479 750,00 грн), беручи до уваги короткий проміжок часу між відчуженням квартири по АДРЕСА_5 та придбанням спірної квартири, суд вважає, що ОСОБА_2 довела, що спірна квартира була набута нею у власність в результаті правочинів приватизації та продажу належної їй та її членам її сім`ї нерухомості, за рахунок належних їй особистих коштів, а не створена спільними зусиллями чи спільною працею осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , з яким вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Доводи позивача, що 1/3 частини грошових коштів від продажу квартири по АДРЕСА_5 (316 234,00 грн) недостатньо для придбання спірної квартири, томурізниця у розмірі 163 516,00 грн були спільними коштами ОСОБА_2 та ОСОБА_6 суд відхиляє, з огляду на таке.

Допитані в якості свідків, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідома неправдивих показань, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 підтвердили, що спільно приймали рішення про розпорядження грошовими коштами від продажу квартири по АДРЕСА_5 , та розпорядились ними саме таким чином, що квартира по АДРЕСА_6 , яка придбавалась для проживання матері ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_7 була зареєстрована на ОСОБА_2 . Підстав не довіряти зазначеним показанням свідків у суду немає, до того ж вони узгоджуються з іншими матеріалами у справі, зокрема, з інформаційною довідкою з Державного реєстру про відсутність будь?яких прав на нерухоме майно, зареєстрованих за ОСОБА_7 , а також довідкою про склад сім`ї, згідно якої ОСОБА_7 зареєстрована та проживає у спірній квартирі по АДРЕСА_6 з моменту її придбання матір`ю - ОСОБА_2 .

В свою чергу, позивачем не доведено жодними доказами, що ОСОБА_6 брав будь?яку фінансову або іншу участь у придбанні квартири по АДРЕСА_6 , а з наявних в матеріалах справи доказів (договорів про надання інформаційних послуг) вбачається, що саме ОСОБА_2 займалася пошуком вказаної квартири, оплачувала послуги ріелторів.

При цьому, саме лише придбання спірної квартири в період проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 , без встановлення судом на підставі наданих сторонами доказів джерел йог набуття, не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя (осіб, що проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу).

На підставі наявних у справі доказів суд встановив, що джерелом походження коштів, за які було придбано спірну квартиру АДРЕСА_1 , були грошові кошти, отримані ОСОБА_2 від продажу квартири АДРЕСА_3 , тобто грошові кошти, що належали ОСОБА_2 особисто.

У зв`язку з цим, на спірну квартиру поширюється правовий режим особистої приватної власності одного з подружжя відповідно до ст. 57 СК України.

Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_2 сукупністю наявних у справі доказів доведено, що спірна квартира АДРЕСА_1 були придбана останньою хоч і в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , але за особисті кошти, тому у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю слід відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності задовольнити.

Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 158 263?265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю набутою під час мешкання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визнання права особистої власності задовольнити.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 398,75 грн.

Заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.03.2018 з урахуванням змін згідно ухвали Апеляційного суду Харківської області від 24.09.2018, а саме: заборона відчуження Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Сторони у справі:

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 .

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено та підписано 01.06.2021.

Суддя І. М. Шелест