ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2163/20 Номер провадження 22-ц/814/903/21Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Хіль Л. М., Прядкіної О. В.
за участю секретаря: Кальник А.М.
розглянув в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 січня 2021 року у складі судді Городівського О. А.
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про поновлення на квартирному обліку,

в с т а н о в и в:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про поновлення на квартирному обліку.
Позов мотивовано тим, що відповідно до виписки з протоколу засідання житлової комісії/сумісного засідання адміністрації і комітету профспілки/військової частини НОМЕР_2 № 2 від 16.08.1992 було постановлено зарахувати на квартирний облік прапорщика ОСОБА_1 разом з сім`єю ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_3 .

У 2001 році військову частину НОМЕР_2 було розформовано та його переведено до військової частини НОМЕР_3 .
Відповідно до виписки з протоколу засідання житлової комісії/сумісного засідання адміністрації і комітету профспілки/військової частини НОМЕР_3 № 2 від 19.12.2001 постановлено зарахувати прапорщика ОСОБА_1 разом з сім`єю ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_3 на квартирний облік.

Згідно Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) № 86 від 30.04.2004 прапорщика ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас з залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини.
Вказував, що він має право залишатися на квартирному обліку відповідно до частини 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Також зазначав, що відсутні передбачені статтею 34 ЖК України підстави для зняття його з квартирного обліку, оскільки він не погіршував свої житлові умови за місцем прописки: АДРЕСА_1 та стояв на обліку як потребуючий поліпшення житлових умов.

Посилаючись на викладене, просив суд поновити його на квартирному обліку для позачергового отримання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 січня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність між сторонами спірних правовідносин.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне дослідження судом доказів у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що житловим законодавством та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачена можливість зняття з обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов, та зі списку осіб, які користувалися правом позачергового одержання жилих приміщень, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, що є у його випадку.

Отже, військова частина не мала жодного права знімати його з обліку, тому повинна була залишити на даному квартирному обліку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Військової частини НОМЕР_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, у якій просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.
Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, яка визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (пункт 1 частини першої статті 374, стаття 375 ЦПК України).

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних силах України.
Згідно виписки з протоколу засідання житлової комісії (сумісного засідання адміністрації і комітету профспілки) військової частини НОМЕР_2 № 2 від 16.08.1992 було постановлено зарахувати на квартирний облік прапорщика ОСОБА_1 разом з сім`єю - дружиною ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_3 (а.с. 10).
У 2001 році військову частину НОМЕР_2 було розформовано, позивача переведено до військової частини НОМЕР_3 .
Відповідно до виписки з протоколу засідання житлової комісії (сумісного засідання адміністрації і комітету профспілки) військової частини НОМЕР_3 № 2 від 19.12.2001 постановлено зарахувати на квартирний облік прапорщика ОСОБА_1 разом з сім`єю у складі: дружини ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_3 (а.с. 11).

Довідкою від 23 січня 2002 року № 344 Васильківської квартирно-експлуатаційної частини підтверджується перебування ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 з 16 серпня 1992 року, а також у списках осіб, які мають право на першочергове отримання жилих приміщень з 16 серпня 1992 року (а.с. 12).
Згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) № 86 від 30.04.2004 прапорщика ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас з залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини (а.с. 13).
Лубенською квартирно-експлуатаційною частиною будинкоуправління № 2 ОСОБА_1 видано довідку від 06 квітня 2004 року № 732 про склад зареєстрованих членів сім`ї позивача для пред`явлення в житлову комісію (а.с. 14).
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2020 № 1599 облікові дані об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 (м. Миргород), НОМЕР_5 (м. Миргород) Великобагачанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Миргородського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Гадяцького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки інформації про перебування на квартирному обліку прапорщика запасу ОСОБА_1 не містять.
Також встановлено, що позивач військової служби у військовій частині НОМЕР_1 не проходив та військова частина НОМЕР_1 не є правонаступником військових частин, де проходив військову службу позивач.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 86 від 30.04.2004, з яким позивач пов`язує свої житлові права, не випливає будь-якого обов`язку для військової частини НОМЕР_1 по забезпеченню позивача житлом за рахунок житлового фонду цієї військової частини. Для взяття його на облік потребуючих поліпшення житлових умов до військової частини НОМЕР_1 позивач не звертався.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У абзаці другому пункту 9 частини 12 вказаного Закону у редакції, що діяла на час звільнення позивача у запас, встановлено, що офіцери, прапорщики, мічмани і військовослужбовці надстрокової служби мають право на першочергове одержання жилих приміщень на підставах, встановлених Житловим кодексом України.

Відповідно до статті 31 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
Згідно частини першої статті 39 ЖК України громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов:

за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті;

за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. Рішення про взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті - частина перша статті 40 ЖК України.

Абзацом першим пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, що діяла на час звернення позивача до суду з цим позовом та ухвалення оскаржуваного судового рішення, встановлено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Судом встановлено та не спростовується доводами апеляційної скарги, що позивач ОСОБА_1 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 не проходив та на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, в цій військовій частині не перебував.

Згідно довідки командування військової частини НОМЕР_1 від 19.05.2021 № 632 в період проходження військової служби позивачем ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_2 , військовій частині НОМЕР_3 та військовій частині НОМЕР_4 (з 1992 року по 30.04.2004) вказані військові частини не були та на даний час не являються структурними підрозділами військової частини НОМЕР_1 . Військова частина НОМЕР_1 не була та на даний час не являється правонаступником вищезгаданих військових частин в разі їх розформування. Позивач ОСОБА_1 не проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а також у будь-яких правовідносинах з відповідачем не перебував та не перебуває, із заявою про взяття його на квартирний облік, яка подається відповідно за місцем проходження військової служби, до військової частини НОМЕР_1 не звертався.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте належних та допустимих доказів перебування його на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військовій частині НОМЕР_1 або обов`язку відповідача поставити його на квартирний облік для позачергового отримання житлового приміщення за рахунок житлового фонду цієї військової частини позивач по справі не надав та відповідних обставин суду не довів.

По справі встановлено та не спростовано доводами апеляційної скарги, що відповідач - військова частина НОМЕР_1 прав позивача не порушував, тому підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до цієї юридичної особи апеляційним судом не вбачається.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 січня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. В. Прядкіна

Л. М. Хіль