УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/914/21

Номер провадження 6/495/102/2021

31 травня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в особі головуючого судді - Шевчук Ю.В.,

при секретарі Бучка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білгород-Дністровський заяву відповідача ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі №495/914/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся 15.02.2021 року до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі №495/914/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2021 року по зазначеній вище справі було стягнуто з нього на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн. Однак, згідно посвідчення НОМЕР_1 , виданого 09.03.2017 року він є учасником бойових дій, а тому згідно чинного законодавства звільнений від сплати судового збору.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак надав заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність, свою заяву підтримує у повному обсязі, просить її задовольнити.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з`явилась, однак надала заяву, згідно якої просила розглянути справу у її відсутність, не заперечує проти задоволення заяви відповідача.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторони заявника, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2021 року по зазначеній вище справі було стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн. Відповідач ОСОБА_1 згідно посвідчення НОМЕР_1 , виданого 09.03.2017 року є учасником бойових дій.

Згідно п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Частиною 1 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням,добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо є наявними обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом повністю або у певній частині.

Даний перелік підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню є вичерпний та розширенню не підлягає.

До того ж, як роз`яснено у Інформаційному листі підготовленому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25.09.2015 року, процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності (ст.ст.77-80 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки судом достаменно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд приходить до обґрунтованого висновку щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі №495/914/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів в частині стягнення з нього на користь держави судового збору у сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 76-77, 81, 89, 432 ЦПК, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі №495/914/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист по цивільній справі №495/914/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у сумі 908,00 грн.

Після набрання ухвали законної сили направити копію даної ухвали до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя