ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року

м.Суми

Справа №592/11666/20

Номер провадження 22-ц/816/873/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

сторони справи:

позивач Комунальна установа Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №20 м. Суми,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ІКС ПРЕС» в особі редактора Соколова Олександра Олеговича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунальної установи Сумської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №20 м. Суми на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 березня 2021 року в складі судді Князєва В.Б., постановлене у м. Суми, повне судове рішення складено 02 квітня 2021 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у жовтні 2020 року, Комунальна установа Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №20 м. Суми просила зобов`язати ТОВ «ІКС ПРЕС» в особі редактора ОСОБА_1 спростувати інформацію шляхом здійснення публікації про спростування інформації в статті, як такої, що містить недостовірну інформацію, що була відображена 18.05.2020 року в газеті «Сумчани» №1-05/20 під назвою «Слідство перевіряє фінансові оборудки на «об`єктах Медуниці», а саме наступний текст статті: «У кримінальній справі щодо одного з так званих «об`єктів Медуниці» Ковпаківський районний суд м. Суми надав працівникам правоохоронних органів доступ до низки таємних документів. Зокрема, суд зобов`язав один із українських банків відкрити слідчим інформацію про рух грошей, пов`язаних з «ремонтом» закладів освіти Сум протягом 2018 року. Мова йде про епізод із школою № 20 у місті Суми: це був один із тих соціальних об`єктів, на виділенні бюджетних грошей і ремонт яких під час виборчої компанії активно піарився тодішній нардеп ОСОБА_2 ». А ось що з цього ж приводу говорять правоохоронці: «Оперативним шляхом встановлено, що заміна частини віконних та дверних блоків в приміщенні вищевказаної установи, на яку у 2018 році виділено 1 мільйон 263 тисячі гривень, фактично була здійснена у 2017 році за грошові кошти батьків учнів школи № 20». Відтак, правоохоронці вважають, виділені на ремонт Сумської школи № 20 гроші були привласнені».

Свої вимоги мотивував тим, що вказана інформація конференційною та не відповідає дійсності, редактором не було наведено жодного реального факту або доказу про обставини викладенні в статті, а наявність ухвали суду не є належним документом розповсюджувати інформацію, яка не доведена правоохоронними органами, та встановлювати вину юридичної особи,оскільки постановою від 20.05.2020 року було закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях директора школи складу кримінального правопорушення. Вказана інформація завдає шкоди честі, гідності та репутації позивача.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.03.2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до контексту поширеної інформації щодо позивача, зазначена інформація не містила безспірних тверджень про достовірні факти, а була заснована на інформації, що містила оціночні судження.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що спірна інформація є недостовірною, оскільки не була підтверджена належними доказами, так як джерела на які посилається відповідач, а саме телевізійний сюжет та відомості офіційного сайту колишнього народного депутата ОСОБА_3 не є достовірним джерелом, тому підлягає спростуванню. Крім того, інформація містить дані про кримінальне провадження, в тому не може вважатись оціночним судженням.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не направлено.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав і просив задовольнити.

Представник відповідача до суду не прибув, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в газеті «Сумчани» за травень 2020 року міститься стаття «Слідство перевіряє фінансові оборудки на «об`єктах Медуниці», в якій міститься наступний текст: «У кримінальній справі щодо одного з так званих «об`єктів Медуниці» Ковпаківський районний суд м. Суми надав працівникам правоохоронних органів доступ до низки таємних документів. Зокрема, суд зобов`язав один із українських банків відкрити слідчим інформацію про рух грошей, пов`язаних з «ремонтом» закладів освіти Сум протягом 2018 року. Мова йде про епізод із школою № 20 у місті Суми: це був один із тих соціальних об`єктів, на виділенні бюджетних грошей і ремонт яких під час виборчої компанії активно піарився тодішній нардеп ОСОБА_2 ». Ось що розповідалося про цей об`єкт в одному з передвиборних сюжетів Медуниці на телебаченні: « ОСОБА_4 перед тим, як стати нардепом працював педагогом. Тому він не міг лишити поза увагою і навчальні заклади міста… Наприклад, у 20-й школі замінили старі вікна на нові». А ось що з цього ж приводу говорять правоохоронці: «Оперативним шляхом встановлено, що заміна частини віконних та дверних блоків в приміщенні вищевказаної установи, на яку у 2018 році виділено 1 мільйон 263 тисячі гривень, фактично була здійснена у 2017 році за грошові кошти батьків учнів школи № 20». Відтак, правоохоронці вважають, виділені на ремонт Сумської школи № 20 гроші були привласнені» (а.с.4, 20).

З листа, заступника керівника Сумської місцевої прокуратури, адресованого на ім`я директора ПФ «Тімвел» від 01.06.2020 року за № 34.1704-20, вбачається, що слідчим Сумського ВП ГУ НП в Сумській області 19.05.2020 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000419 від 11.12.2018 року на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення(а.с. 5).

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 15.11.2019 року, скаргу на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення задоволено (а.с. 44-46).

З ухвали про тимчасовий доступ до документів від 09.04.2020 вбачається, що було надано тимчасовий доступ по кримінальному провадженню № 0000419 до відомостей про рух грошових коштів по рахунку ПФ «ТІМВЕЛ» в АТ «УкрСиббанк»(а.с.42-43).

З роздруківки з офіційного сайту колишнього народного депутата України ОСОБА_3 вбачається посилання на «КУ Сумська ЗОШ І-ІІІ ступенів № 20: Капітальний ремонт будівлі по заміні віконних та дверних блоків (2018 рік), АДРЕСА_1 », з позначкою «1262000 грн» (а.с. 47-48).

Предметом позову у даній справі є інформація, що була відображена 18.05.2020 року в газеті «Сумчани» №1-05/20 під назвою «Слідство перевіряє фінансові оборудки на «об`єктах Медуниці» стосовно колишнього народного депутата України ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно із ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі самі цивільні права й обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Відповідно до ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються згідно з главою 3 цього Кодексу.

У ч. 2 ст. 34 ГК України визначено, що дискредитацією суб`єкта господарювання є поширення в будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов`язаних з особою чи діяльністю суб`єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб`єкта господарювання.

Статтею 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснює особа, яка поширила інформацію. Якщо недостовірна інформація міститься в документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликано.

За змістом приписів ст. 91 ЦК України право на спростування недостовірної інформації, визначене ст. 277 ЦК України, мають не лише фізичні, а й юридичні особи в передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, яка шкодить діловій репутації господарюючого суб`єкта.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

За положеннями статті 29 Закону України «Про інформацію» суспільство має право на отримання суспільно необхідної інформації і предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

При цьому суспільство також має право на отримання інформації, яка відповідає дійсності та надає можливість суспільству здійснити її оцінку самостійно на основі усіх фактів та різноманіття думок щодо оцінки такої інформації та її значення для суспільства, тому так важливо, щоб інформація, яка поширюється будь-ким, а особливо засобами масової інформації або лідерами суспільної думки, посадовими особами, державними службовцями, відповідала дійсності, з одного боку, а з другого була суспільно значуща та задовольняла попит суспільства на необхідність контролю за діяльністю державних органів та їх посадових осіб.

За таких обставин, з огляду на необхідність громадського контролю за діяльністю державних органів та посадових осіб інформація, яка поширюється щодо державних посадовців, публічних осіб є суспільно важливою інформацією, а обмеження щодо поширення цієї інформації та межі критики та оцінки поведінки є більш ширшими, ніж межі критики та оцінки поведінки пересічного громадянина.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, згідно із ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини, особливо якщо такі висловлювання стосуються публічної особи або посадової особи рівня суспільного значення та її діяльність становить суспільний інтерес.

Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.07.1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria).

Як встановлено, спірну інформацію було поширено у статті про колишнього народного депутата України ОСОБА_3 , а відповідно межа допустимої критики та обсяги поширеної інформації щодо нього є значно ширшими, оскільки він безпосередньо відіграє важливу роль у діяльності держави, та його безпосередні дії становлять суспільний інтерес.

З урахуванням наведених норм матеріального права, прецедентної практики Європейського суду з прав людини суд першої інстанції, належним чином дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, дійшов правильного висновку про те, що поширена ТОВ «ІКС ПРЕС» в особі редактора ОСОБА_1 інформація була його власними судженнями та оцінкою інформації викладеної в судових рішенням, телевізійному сюжеті та інтернет ресурсах

і оформленої у вигляді публікації в газеті щодо колишнього народного депутата України ОСОБА_3 , в якій також міститься текст стосовно позивача.

Таке поширення та оцінка отриманої інформації є оціночними судженнями відповідача, які ґрунтуються на його особистому трактуванні отриманої з інших джерел інформації, а не твердженням. Поширення таких висновків відповідачем повинно оцінюватись з точки зору суспільно відповідальної поведінки будь-якої особи перед суспільством, а аналіз таких висновків повинен здійснюватися суспільством на основі усієї інформації, отриманої з різних джерел.

Крім того, слід зазначити, що дана публікація не дискредитує позивача, як юридичної особи, стосовно його функціонального та основного виду діяльності щодо надання загальної середньої освіти, а стосується певної інформації щодо використання цільових бюджетних коштів її посадовими особами.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанцій ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права та фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилення на обставини, які не були враховані при вирішенні справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

Крім того, колегія суддів зауважує, що позивач не позбавлений можливості реалізувати своє право викласти через газету «Сумчани» інформацію про закриття кримінального провадження на підстав п.2 частини 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діянні складу злочину.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунальної установи Сумської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №20 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 червня 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина