Справа № 181/334/21
Провадження № 2/181/103/21
"26" травня 2021 р. смт. Межова
Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Юр`єва О.Ю.,
за участі секретаря судового засідання - Чупікової В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Богданівське-М» про стягнення орендної плати,
До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Богданівське-М" про стягнення орендної плати.
Цією Додатковою угодою № 2 від 03.02.2017 року були внесені наступні зміни до Договору від 28.04.2006 року:
Договір діє до 01.12.2020 року з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою та повних циклів вирощування сільськогосподарської продукції.
Пункт 2.3. Договору виклали в наступній редакції: «Орендна плата сплачується у грошовій формі у розмірі не менше 14 760,00 грн.».
Також були внесені інші зміни, які не є істотними умовами Договору.
Згідно п. 6 цієї Додаткової Угоди № 2 від 03.02.2017 року «всі інші умови договору лишаються незмінними та є обов`язковими для сторін».
Також земельний податок за користування земельною ділянкою (оренди) ТОВ «Богданівське-М» надало довідку №4 від 02.02.2021 року не сплачувало.
На її прохання надати їй платіжне доручення або квитанцію приходного ордеру про прийняття від неї податку на доходи фізичних осіб та військового збору згідно пункту 2.10 Договору головний бухгалтер їй відмовила.
Таким чином зазначені податки, а саме податок на доходи фізичних осіб та військовий збір в сумі 2878,20 грн. до бюджету не були перераховані.
ТОВ «Богданівське - М» визнало факт заборгованості по сплаті орендної плати за 2020 рік в сумі 14 760,00 грн., але до цього звернення до суду орендна плата не сплачена.
Відповідно до п.2.9. Договору «у разі невнесення орендної плати у строки, зазначені цим договором, оренда виплачує орендодавцю пеню у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожен місць прострочки.
У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, останній надав заяву, в якій підтримав позов у повному обсязі, просив його задовольнити та розглянути справу без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Також відповідач не скористався правом на відзив та не направив до суду письмовий відзив на позовну заяву.
Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
Ч.7 - у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається:
1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;
2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Ч.8 - днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до
ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.
Частинами 1 та 2 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
13.07.2010 року ТОВ «Богданівське-М» та ОСОБА_2 уклали Додаткову угоду № 1 до Договору оренди земельної ділянки від 28.04.2006 року. Договір укладено терміном на 10 років. Земельна ділянка передається по Акту приймання-передачі, який оформляється не пізніше, ніж через 7 днів з моменту державної реєстрації Договору» (п.1.1 Договору від 28.04.2006 р.). П.2.3. Основного Договору оренди земельної ділянки від 28.04.2006 року сторони виклали в наступній редакції: Орендна плата у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, що складає 1 865,82 грн. за рік оренди, або в натуральній формі в асортименті та цінами, які визначаються за взаємною згодою сторін. Орендна плата сплачується щороку до 01 січня року наступного за звітним. Всі інші умови договору оренди від 28.04.2006 року залишаються незмінним та є обов`язковими для сторін. Зазначену вище Додаткову угоду № 1 від 13 липня 2010 року до Договору оренди земельної ділянки від 28.04.2006 року було зареєстровано у Межівському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «ЦЕНТР ДЗК».
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим виконкомом Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області.
Окрім того, відповідачем визнано той факт, що земельний податок за ділянку ОСОБА_1 за 2020 рік ТОВ «Богданівське-М» не сплачувало, що підтверджується довідкою № 4 від 02.02.2021 року, виданою ТОВ «Богданівське-М» Межівського району Дніпропетровської області
Твердження позивача про неотримання ним коштів в якості орендної плати відповідач не спростував, отже, на підставі ч. 4 ст. 81 ЦПК України, суд визнає факт невиплати позивачу відповідачем коштів як орендної плати за 2020 рік.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 509 ЦК України (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 23.03.2017 року №1984-VIII), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 37 Договору, орендар зобов`язувався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату на рахунок орендодавця, вказаний у Договорі.
У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
В ході розгляду справи встановлено, що відповідач порушив умови вищевказаних нормативних актів, умови Договору оренди земельної ділянки від 28.04.2006 року та Додаткової угоди № 2 від 03.02.2017 року, а саме: систематично не сплачував орендну плату.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:
1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;
2) зміна умов зобов`язання;
3) сплата неустойки;
4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до приписів частин 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
З урахуванням зазначених положень та обставин даної справи відповідач ТОВ «Богданівське-М» прострочило зобов`язання.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сторони погодили у п.2.9 Договору оренди земельної ділянки від 28.04.2006 року, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, орендар виплачує орендодавцю пеню у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожний місяць прострочки.
Отже, позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми за період з 01.01.2021 р. по 20.04.2021 р. у розмірі 132 грн. 00 коп.; пені за період з 01.01.2021 р. по 20.04.2021 р. в розмірі 5 грн. 90 коп., та інфляційні втрати за період з січня 2021 року по квітень 2021 року в розмірі 598 грн. 12 коп., а всього на загальну суму 736 грн. 02 коп. обґрунтовані та належать задоволенню.
На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в повному обсязі в сумі 908 грн. 00 коп.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Позивач, ОСОБА_1 , просила суд стягнути з відповідача, понесені нею витрати в сумі 4500,00 гривень на професійну правничу допомогу адвоката у суді у зв`язку із розглядом цивільної справи.
На підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано ордер серії ДП №033 від імені ОСОБА_1 , квитанцію до прибуткового касового ордера №31 від 19 квітня 2021 року, договір - доручення про надання правничої допомоги у цивільній справі №31-04/21 від 19 квітня 2021 року з розрахунком витрат на правничу допомогу.
Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 року визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах даної цивільної справи, і заявлений розмір витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову.
Керуючись ст. ст. 2, 10-13, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: О. Ю. Юр`єв