Справа № 172/337/21
Провадження № 2/172/275/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.06.2021 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 04 червня 2012 року між нею та відповідачем було досягнуто домовленості про купівлю-продаж будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .
Під час укладення договору сторони досягли згоди, що у подальшому вони посвідчать даний договір у нотаріуса. На підтвердження укладеної угоди, того ж дня нею було сплачено відповідачу всю оговорену суму за придбання житлового будинку, а саме: 3800,00 грн.
Відповідач пообіцяв, що належно оформить договір купівлі-продажу, але до теперішнього часу необхідних нотаріальних документів на майно так і не оформив.
У зв`язку з цим позивач просить суд визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок.
Ухвалою судді від 19.04.2021 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивачка ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, згодна на заочний розгляд справи, судові витрати просить залишити за нею.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.
У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.11.1996 року, технічного паспорту та довідки КП "Синельниківське МБТІ" від 20.12.2018 року житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 .
З розписки від 04.06.2012 року написаної відповідачем ОСОБА_2 видно, що він отримав від ОСОБА_1 суму коштів 3800,00 грн. за ділянку по АДРЕСА_1 , в подальшому претензій щодо вказаної ділянки він не матиме.
Відповідно до акту депутата Васильківської селищної ради Дніпропетровської області від 15.04.2021 року № 701 встановлено, що ОСОБА_1 проживає у житловому вказаному будинку за вищевказаною адресою, який придбала у ОСОБА_2 в 2012 році.
Право власності набувається на підставах, що не забороняються законом, зокрема із правочинів (ст. 328 ЦК України).
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплати за нього певну грошову суму.
Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.
Істотними умовами договору купівлі-продажу є найменування майна, що продається, та його ціна (ст. 655 ЦК України).
Якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ч. 2 ст. 220 ЦК України).
Частиною 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року № 1952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації
Згідно з ч .3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
При вирішенні справи по суті суд приймає до уваги правову позицію, яка викладена в Постанові ВСУ № 6-1288цс17 від 06 вересня 2017 року, згідно з якою суди дійшли неправильного висновку про те, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується до спірних правовідносин у зв`язку з необхідністю державної реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до п .13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.
Таким чином, суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку, а продавець ухиляється від нотаріального посвідчення договору. При цьому позивачка повністю виконала умови угоди сплативши оговорені кошти та фактично почала володіти і користуватись майном. Зазначені обставини свідчать про дійсну волю сторін на укладення правочину.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 220, 328, 334, 638, 655 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 211, 247, 259, 263, 280-281 ЦПК України, суд,-
1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.
2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
3. Судові витрати залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.Г. Битяк