КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/8013/2021 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Дубовик Валентини Володимирівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державної казначейської служби України, третя особа: Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Дарницького РВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ), Державної казначейської служби України, третя особа: Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зазначив, що на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05.03.2015 по справі № 755/32045/14-ц, яким з нього стягнуто аліменти на утримання дітей, суд видав виконавчий лист. 03.06.2015 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47700324. Одночасно Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві відкрито інше виконавче провадження № 47720222, за яким 29.07.2015 було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку із направленням на виконання судового рішення за його місцем роботи в м. Ірпінь, де і відбувається виконання рішення суду. У виконавчому провадженні № 47700324 державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Білан Ю.С. винесені постанови про арешт майна боржника та обмеження його у праві виїзду за межі України. 23.03.2018 року на підставі його заяви державним виконавцем прийнята постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки за аналогічним виконавчим листом проводиться відрахування з його заробітної плати у м. Ірпінь. Даною постановою також було припинено чинність арешту майна та скасовані усі інші заходи примусового виконання рішення. 17.04.2019 року під час проходження митного контролю в аеропорту Бориспіль йому було відмовлено співробітниками прикордонної служби у наданні дозволу на виліт за кордон з підстав того, що державним виконавцем Білан Ю.С. накладене обмеження на нього у праві виїзду за кордон. У зв`язку з цим він не зміг здійснити оплачену заздалегідь заплановану подорож, а його дружина з дитиною змушені були летіти самостійно. 17.04.2019 року він звернувся до виконавчої служби, де державним виконавцем Білан Ю.С. було прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження від 17.04.2019 року та постанову про скасування тимчасового обмеження у праві його виїзду з України від 17.04.2019. Тільки після надання ним особисто до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України постанови про скасування обмеження у праві виїзду за межі України, а також на підставі його заяви від 17.04.2019 року були вилучені відомості про нього з бази даних осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України. Державним виконавцем допущено ряд порушень - відкриття двох виконавчих проваджень по виконанню одного виконавчого документа, бездіяльність в частині фактичного скасування заходів примусового виконання рішення після повернення виконавчого документа стягувачу 23.03.2018 року, бездіяльність в частині своєчасного направлення до Державної прикордонної служби постанови про скасування обмеження у праві виїзду за межі України, надання недостовірної інформації по ВП № 47700324, відновлення виконавчого провадження без законних підстав. ОСОБА_1 просить стягнути на його користь завдану майнову шкоду у сумі 63 706 грн. та моральну шкоду у сумі 50 000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 . Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно прийняв докази, які надав представник відповідача з порушенням вимог процесуального закону, а саме, копію реєстру поштових відправлень про відправлення постанови від 29 березня 2018 року про скасування обмеження у виїзді ОСОБА_1 за кордон на адресу Державної прикордонної служби. Також суд та дійшов помилкового висновку про недоведеність неправомірності бездіяльності державного виконавця Дарницького РВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) щодо направлення постанови про скасування обмеження у виїзді ОСОБА_1 за кордон. Звертає увагу на те, що після його звернення до Дарницького РВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) державним виконавцем Білан Ю.С. було прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження від 17.04.2019 року та постанову про скасування тимчасового обмеження у праві позивача виїзду з України від 17.04.2019, що свідчить про те, що державним виконавцем було визнано свою бездіяльність.

В судове засідання ОСОБА_1 , його представник, представник Державної казначейської служби України не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Представники Дарницкього РДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) і Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10 квітня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист №755/32045/14-ц про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, проте, не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 08 грудня 2014 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а після досягнення старшою дитиною повноліття стягувати аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення молодшою дитиною повноліття, проте, не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі вказаного виконавчого листа 03 червня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Шевченко М.Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47700324 (а.с. 6).

23 лютого 2018 року державним виконавцем Дарницького РВДВС м. Київ ГТУЮ у м.Києві винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України (а.с .8).

29 березня 2018 року державним виконавцем Дарницького РВДВС м. Київ ГТУЮ у м.Києві виконавцем було прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки за аналогічним виконавчим листом проводиться відрахування з його заробітної плати у м. Ірпінь. Даною постановою також було припинено чинність арешту та скасовано усі інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 9).

Згідно листа бронювання туристичних послуг, туристам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заброньований тур до Єгипту, Шарм Ель Шейх, готель CharmillionSeaLifeResort 4* , період з 17.04.2019 по 24.04.2019. Вартість туристичного продукту становить 29 550 грн. (а. с. 27).

17 квітня 2019 року заступником начальника відділу - начальником 3-го відіпс впс «Бориспіль - 1» капітаном Поворозніком А.В. прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України ОСОБА_1 , у зв`язку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей, що зазначену особу відповідно до постанови Дарницького районного ВДВС м. Київ від 23 лютого 2018 року, ВП № 47700324 тимчасово обмежено у праві виїзду з України (а. с. 30-31).

17 квітня 2019 року на підставі звернення ОСОБА_1 державним виконавцем Дарницького РВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Білан Ю.С. була винесена постанова про відновлення виконавчого провадження ВП № 47700324.

Того ж дня державним виконавцем Дарницького РВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м.Київ) Білан Ю.С. винесено постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 11-12).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Дарницького РВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ), Державної казначейської служби України, третя особа: Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положенням ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист у суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Збитками, при цьому, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час виконавчого провадження (позадоговірне (деліктне) зобов`язання), є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявляючи вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та мотивуючи свої вимоги неправомірністю дій та бездіяльності державного виконавця щодо відкриття другого виконавчого провадження за одним і тим же виконавчим листом, скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України та направлення вказаної постанови до Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 не надав суду відповідного судового рішення, яким би були визнана неправомірними такі дії та бездіяльність державного виконавця. Оскільки ЦПК України установлено спеціальний порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця шляхом подання відповідної скарги в рамках судового контролю за виконанням рішення, у суду відсутні підстави для перевірки правомірності дій та бездіяльності виконавця в рамках даної справи у позовному провадженні.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Дарницького РВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ), Державної казначейської служби України, третя особа: Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Дубовик Валентини Володимирівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 травня 2021 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.