справа № 563/588/21
У Х В А Л А
про залишення позову без руху
31 травня 2021 року м. Корець
Суддя Корецького районного суду Рівненської області Кулик Є.В., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності як окремого об`єкта нерухомого майна,-
в с т а н о в и в :
До суду звернуоася ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності як окремого об`єкта нерухомого майна.
Ознайомившись зі змістом позовної заяви та матеріалами, що до неї додані, суд вважає за потрібне залишити заяву без руху, оскільки дана заява не відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 175, 177 ЦПК України з таких підстав.
Згідно ч.7 ст.177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
Частина 3 статті 3 ЦПК України визначає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Тобто, перевіряючи повноваження представника на право звернення до суду в інтересах іншої особи, суддя виходить з положень ЦПК України в редакції, яка діяла станом на час звернення особи до суду, а саме 31 травня 2021 року, так як процесуальна дія (подання позовної заяви до суду) відбувалась саме в той час.
Згідно ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України (в редакції станом на 31 травня 2021 року) представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
Згідно ч.6 статті 19 ЦПК України (в редакції станом на 31 травня 2021 року) малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи те, що в даному випадку справа виникла не з трудових відносин і суддя не вбачає підстав для визнання справи малозначимою, відповідно представником іншої фізичної особи у даній справі може бути лише адвокат або ж законний представник.
Відповідно до ч.4 ст.62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру, виданого на ведення справи в суді або довіреністю.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 202/5348/18.
ОСОБА_1 , звертаючись до суду в інтересах іншої фізичної особи, не додала до позовної заяви документи, які б підтверджували, що вона, станом на 31 травня 2021 року, мала статус адвоката чи була законним представником позивача ОСОБА_2 , згідно положень ст.59 ЦПК України.
Крім того, судом з`ясовано, що такий адвокат як ОСОБА_1 відсутній в Єдиному Реєстрі Адвокатів України на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України /www.unba.org.ua/. З поданих документів також неможливо встановити, чи є ОСОБА_1 адвокатом.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи,що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
При цьому, до матеріалів позовної заяви позивачем не додано документу про сплату судового збору. У прохальній частині позовної заяви відсутні посилання позивача про звільнення від сплати судового збору, з посиланням на відповідні обставини.
Одночасно, у позовній заяві міститься посилання на п.8 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», де зазначено «…я користуюсь пільгами для сімей померлих ветеранів війни, а тому звільнена від сплати судового збору…». Позивачем ОСОБА_5 до матеріалів справи було долучено копію посвідчення серії НОМЕР_1 (неможливо зрозуміти дату та орган, яким видано посвідчення, оскільки копія є неякісною), в якому вказано «…пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни…», тобто з даного посвідчення неможливо зрозуміти вид пільг та на яких підставах вони призначені.
Згідно п.8 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.
Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни встановлено Порядком видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302.
Пунктом 4 вищезазначеного Порядку встановлено, що особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».
В свою чергу статтею 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: 1) утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; 2) батьки; 3) один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; 4) діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; 5) діти, які мають свої сім`ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття; 6) діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.
Відповідно до п.1 ч.1 вказаної статті чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.
Відповідна правова позиція щодо наявності пільг у членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни викладена в постанові Верховного Суду від 31.08.2018 (справа №539/2462/17).
Тобто, член сім`ї померлого ветерана війни, у відповідності до положень пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору. Проте, із наданого посвідчення не можливо встановити ні вид пільг, ні підстави їх призначення. А також, зважаючи на те, що копія документа є неякісною, то неможливо встановити ким видане посвідчення та коли саме.
Тому позивачу ОСОБА_5 необхідно надати підтвердження належності її до категорії осіб, визначених у п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» або ж сплатити судовий збір в розмірі 908 грн.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити перетворення судового процесу у безладний рух. У зв`язку з наведеним залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту тощо), не є порушенням права на справедливий судовий захист.
Відповідно до ст. 185 ЦПК України заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня одержання копії ухвали.
Враховуючи необхідність усунення зазначеного вище недоліків, суд вважає необхідним залишити позов без руху, надавши позивачу строк для усунення цих недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ст.185 ЦПК України, суддя, -
п о с т а н о в и в:
Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності як окремого об`єкта нерухомого майна - залишити без руху.
Надати представнику позивача ОСОБА_1 п`ятиденний строк усунення недоліків заяви, який починає рахуватися з дня отримання нею даної ухвали.
Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Є.В. Кулик