Провадження № 2/379/82/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Гопкало О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Таращі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, просить суд стягнути з відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором позики в розмірі 50 721,60 грн та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що товариство з обмеженою відповідальністю є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності та платності. 12.10.2016 між позивачем та відповідачем було укладено Договір позики № 80620 в електронній формі. За умовами п. 1.1 укладеного між сторонами договору позики, позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 1 200,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позивач належним чином виконав умови договору позики, однак відповідач отримані грошові кошти в передбачений договором строки не повернув, внаслідок чого станом на 25.10.2019 утворилась заборгованість в розмірі 50 721,60 грн, з яких: 1 200,00 грн основний борг; 24 943,20 грн заборгованість по відсоткам; 24 578,40 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідачем у встановлений судом строк подано відзив на позовну заяву, згідно якого останній зазначає, що, він не зміг повернути 27.10.2016 року позику у повному обсязі, а лише частково, в рахунок погашення позики ним була перерахована сума у розмірі 349,20 грн. Коли, через кілька днів, для сплати залишку боргу, він зайшов до особового кабінету, то побачив, що сума заборгованості значно змінилася. Його спроби з`ясувати причини додаткових нарахувань переконали його, що позикодавець безпідставно нараховує відсотки та пені і навіть якщо він внесе залишок, то борг погашений не буде, оскільки з цієї суми спочатку погасять нібито існуючі додаткові відсотки, пені та штрафи. Тому сплачувати заборгованість, що не відповідає попереднім домовленостям, він не став і запропонував або змінити суму заборгованості, зазначену у особистому кабінеті, на ту що відповідала дійсності, у такому разі він провів би оплату для закриття позики, або подавати до суду, про що під час телефонної розмови повідомив співробітника позивача. Просить звернути увагу, що позивач, знаючи зазначену позицію, тягнув з подачею до суду, продовжуючи нараховувати безпідставні відсотки, і звернувся до суду лише за кілька днів до закінчення строку позовної давності (три роки), хоча, міг це зробити відразу, ще у 2016 році. Крім того, залишок заборгованості у розмірі 850,80 грн був також погашений. Вважає, позику погашеною, а позов безпідставним та необґрунтованим.

Звертає увагу суду, що у заявці процентна ставка не передбачена. Крім того, у цій заяві, погодженій сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Також з заявки-договору № 80620, доданої до позову, чітко видно, що строк кредитування 15 днів. Отже позика надавалась з 12.10.2016 до 27.10.2016р. А нарахування процентів за користування позикою поза межами строку дії договору взагалі є неправомірним. Після закінчення строку дії договору (тобто після 27.10.2016 року) у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати проценти, навіть якби вони були передбачені договором.

Посилання позивача на те, що порядок отримання та надання позики товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» регламентовано Правилами надання грошових коштів у вигляді позики, затвердженими наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» №2-1 від 27.10.2015, які розміщуються на офіційному веб-сайті Позивача https://creditup.com.ua (надалі - Правила), також безпідставне. Оскільки вказані Правила, копія яких додана до позову, на сайті https://creditup.com.ua не розміщені. На зазначеному сайти розміщені Правила надання грошових коштів у вигляді позики, затверджені Рішенням Загальних Зборів учасників ТОВ «ВЕЛЛФІН». Протокол №2-1 від 22.11.2016 року. Посилань на інші Правила, які діяли до 22.11.16р. немає. Отже, немає підстав вважати, що до 22.11.2016 року на веб-сайті Позивача, взагалі, були розміщенні будь які Правила.

Крім того, вважає, що зазначаючи у Довідці про заборгованість суму заборгованості за відсотками та простроченими відсотками, позивач порушує законодавство про фінансові послуги, а саме: частину другу статті 2 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, яка встановлює, що фінансові установи в Україні діють відповідно до цього Закону з урахуванням норм законів України, які встановлюють особливості їх діяльності; пункт 5 частини третьої статті 18 Закону України Про захист прав споживачів, який встановлює, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання зобов`язань за договором.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належно, у позові зазначив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Крім того, в ухваленні заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач у судові засідання 28.09.2020, 21.01.2021, 21.05.2021 у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належно. 30.10.2020 подав клопотання про розгляд справи без його участі, оскільки у зв`язку з діє карантину він входить до групи підвищеного ризику, крім цього проживає у іншому місці. Крім того, зважаючи на те, що відзив на позов він подав, а позивач своїм правом подати відповідь на відзив не скористався, жодним чином його доводи не прокоментував та не спростував, отже у матеріалах справи немає нових обставин, щодо яких він ще не висловлював свої міркування, просить судове засідання провести без його участі за наявними в справі матеріалами. А також, просить відмовити у задоволенні позову.

На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України).

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, яка надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та свідоцтва про реєстрацію фінансової установи (а.с.9-11).

12.10.2016 між ТОВ «Веллфін» та відповідачем було укладено договір позики №80620, та у подальшому відповідачу на картковий рахунок було перераховано 1200,00 грн в користування на 15 календарних днів, зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 1,9 % від суми позики, але не менше ніж 30 (тридцять грн.) за перший день користування позикою, 1,9% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, 3,8% від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2 договору.

Відповідач акцептував оферту, здійснивши дії спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті ТОВ «Веллфін», із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому відповідачу було перераховано грошові кошти.

За положеннями статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Таким чином, суд враховує, що за умовами укладеного між сторонами договору позики № 80620 від 12.10.2016 ТОВ «Веллфін» надало відповідачу суму позики, яку він зобов`язався повернути до 27.10.2016, тобто строк кредитування був встановлений терміном в 15 днів, через що ТОВ «Веллфін» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 27.10.2016, а після закінчення строку його кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, та у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання позикодавець має право на стягнення грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України

Крім того, матеріали справи не містять належного розрахунку заборгованості відповідача, що суперечить вимогам ст. ст. 76, 81 ЦПК України.

Так, оскільки відповідно до п. 1.5 договору позики № 80620 від 12.10.2016 позичальник має сплатити 1,9 % від суми позики, але не менше 30,00 грн. за перший день користування позикою та 1,9 % процента від суми позики щоденно за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, то з відповідача на користь ТОВ «Веллфін» підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 349, 20 грн виходячи з суми боргу за позикою у розмірі 1200,00 грн, а іншій розмір нарахованих позивачем відсотків виходить за межі строку кредитування, тому підстави для стягнення цих сум за період з 28.10.2016 по 25.10.2019 відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості за договором позики № 80620 від 12.10.2016 у розмірі 349,20 грн відсотків за користування кредитом у межах строку кредитування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Київського апеляційного суду від 18.03.2021 у справі № 756/9575/19.

У зв`язку з частковим задоволенням позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 13,22 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1046, 1048, 1049 ЦК України, статтями 3, 4, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 84, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», , що знаходиться за адресою: 03061, м. Київ вул. Героїв Севастополя, 48, заборгованість за договором позики № 80620 від 12.10.2016 року в розмірі 349,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», , що знаходиться за адресою: 03061, м. Київ вул. Героїв Севастополя, 48, судовий збір в розмірі 13,22 грн (тринадцять гривень 22 копійки).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне рішення суду складено 23.04.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін