Провадження №2/523/2692/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2021 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Щербан О.Д.,

представника відповідача Лапінської О.М.,

розглянувши у відкритому в судовому засіданні в залі суду №9, в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа акціонерне товариство «МТБ БАНК» про зобов`язання вчинити дії щодо зняття арешту з рухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та просив зобов`язати відповідача вчинити дії щодо зняття арешту з автомобілів ТОYОТА LЕХUS, 2007 року випуску, НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , та з автомобіля VOLKSWGEN LT 46, 2002 року випуску, НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , накладеного на підставі постанови державного виконавця Теличко Н.Б. від 03.04.2019р. та зареєстрованого в реєстрі обтяжень рухомого майна за №20408138.

В обгрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що вказані автомобілі він придбав 24.05.2016р., однак не зміг зареєструвати в МРЕВ, оскільки на них були накладені арешти, заборони на відчуження, автомобілі перебували у розшуку. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 07.06.2018р., яке набрало законної сили 12.07.2018р., скасовано арешти, заборони відчуження та розшуки. На підставі цього рішення були скасовані арешти, заборони відчуження та розшуки, однак з затримкою, після скарг на Урядову гарачу лінію. Через вказані обставини, коли позивач вдруге звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області для перереєстрації вказаних автомобілів, йому стало відомо про обтяження №20408138 всього нерухомого майна боржника-ТОВ «ПРЕКСІМ Д», в тому числі і на автомобілі, які придбав позивач. Після звернення ОСОБА_1 до відповідача з заявою про зняття арешту та вилучення з Державного реєстру запису про обтяження, листом від 27.10.2020 р. йому відмовлено, а тому позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, оскільки вважає таку відмову неправомірною, так як порушено його майнові права щодо влодіння, користування та розпорядження власністю.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою судді від 01.12.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін.

01.02.2021р. ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати залучено до участі в справі в якості третьої особи АТ «МТБ БАНК».

В судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутності, та просив задовольнити його позов.

Представник відповідача Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Теличко Н.Б. в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій заперечувала проти заявлених вимог посилаючись на те, що вони проти зняття арешту та заборон з майна ТОВ "Прексім Д", а стосовно спірних автомобілів вказала на те, що позивач не надав доказів переходу права власності до нього від ТОВ «ПРЕКСІМ Д» та, що є заставним майном іншого банку.

Третя особа повідомлялась про дату, місце та час судового розгляду, до зали судових засідань не з`явилась, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталась.

Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

24.05.2016 р. ОСОБА_1 та ТОВ « Прексім Д» уклали договори купівлі-продажу №КП-01/05-16 та №КП-01/05-16 двох автомобілів ТОYОТА LЕХUS, 2007 року випуску, НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 , та VOLKSWGEN LT 46, 2002 року випуску, НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 . Одночасно складено акти прийому передачі, за якими позивач отримав від ТОВ «Прексім Д» транспортні засоби. В той же день ним було сплачено вартість автомобілів 275000 грн.

06.10.2011 року було зареєстровано заставу по спірним транспортним засобам, як обтяження по зобов`язанням перед ПАТ «Райффайзен банк Аваль».

22.06.2016 року заставодержателем ПАТ «Райффайзен банк Аваль» було надано дозвіл на відчуження вказаних автомобілів, за вих. №1406000/8-1123.

Тобто, кошти від реалізації автомобілів у розмірі 275 000 гривень зараховані на рахунок ПАТ «Райффайзен банк Аваль» у якості погашення кредиторської заборгованості перед банком.

Вказані обставини 07.06.2018 р. встановлені Суворовським районним судом м. Одеси в рішенні у справі № 523/5498/18 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Прексім Д», публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», треті особи: відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Херсонській області, Суворовський районний відділ державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції в Херсонській області про скасування арешту, заборони відчуження і розшуку.

04.04.2019 р. постановою Одеського апеляційного суду вказане рішення залишено в силі.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Постановою Пленуму ВССУ від 03.06.2016р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження).

Між сторонами виникли правовідносини із захисту права власності на майно, набуте під час примусового виконання судових рішень, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження».

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч.1 ст. 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч.6 ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені п.1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Під час оформлення реєстрації права власності на транспортні засоби було встановлено наявність арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця Теличко Н.Б. від 03.04.2019р. та зареєстрованого в реєстрі обтяжень рухомого майна за №20408138, в межах виконавчого провадження № 58784820, за якими боржником виступає ПАТ «Прексім Д».

Зважаючи на те, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 07.06.2018р. , яке набрало законної сили, та в постанові Одеського апеляційного суду від 04.04.2019р.встановлено, що позивач ( ОСОБА_1 ) набув право власності на автомобілі на підставах, що не заборонені законом, наявність арешту порушує права позивача.

Відповідно до пункту 8 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Таким чином, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Враховуючи встановлені судом обставини та приймаючи до уваги вказані норми, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та доказаними, оскільки через наявність обтяження, накладеного на транспортні засоби, він позбавлений можливості здійснити реєстрацію права власності.

Керуючись ст.ст.12,13, 76, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 279,354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати Другий Суворовський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вчинити дії щодо скасування арешту з рухомого майна: автомобіля ТОYОТА LЕХUS, 2007 року випуску, НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 , та автомобіля VOLKSWGEN LT 46, 2002 року випуску, НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , накладеного на підставі постанови державного виконавця Теличко Н.Б. від 03.04.2019р. та зареєстрованого в реєстрі обтяжень рухомого майна за №20408138

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення складено 24.05.2021 р.

Суддя