Справа №:755/8644/21
Провадження №: 02062021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Савлук Т.В. перевіривши виконання вимог ст. 160-164 Цивільного процесуального кодексу України за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей, -

в с т а н о в и в:

25 травня 2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей та 26 травня 2021 року була передана в провадження судді Савлук Т.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суддя приходить до наступного.

Статтею 160 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до положень п. 4,5 ч. 1 ст. 161 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

В той же час, виходячи зі змісту заяви про видачу судового наказу, заявником визначено розмір аліментів, дослівно: «… на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; на утримання дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; на утримання дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття …».

В той же час, виходячи зі змісту заяви про видачу судового наказу, заявником не конкретизовано розмір аліментів, які підлягають стягненню з боржника, що унеможливлює з`ясувати наявність підстав для видачі судового наказу з урахуванням вимог п. 5 ч. 1 ст. 161 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, у зв`язку з набранням чинності 01.01.2020 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА України від 20.08.2019 №814 (зі змінами від 29.08.2019 №843) змінено порядок засвідчення та видавання копій судових рішень і документів.

Зокрема, копія судового рішення, виготовлена апаратом суду, засвідчується відповідальною особою апарату суду та печаткою суду із зазначенням дати. У разі якщо судове рішення не набрало законної сили, про це працівником апарату суду зазначається на копії, що видається чи надсилається.

На копії судового рішення, що набрало законної сили, зазначається дата набрання ним чинності.

Разом з тим, до позовної заяви долучено копію рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 754/1515/19 року у справі №754/1515/19, яке не завірено належним чином, не містять підпису судді, секретаря, гербової печатки суду, відмітки про набрання законної сили.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу заявник не долучила докази, які мали підтвердити той факт, що боржник ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а також платіжноспроможність боржника надавати допомогу на утримання дитини, в розмірі, визначеному стягувачем.

Також, звертаючись до суду із заявою про стягнення аліментів, позивач у поданій заяві посилається на те, що діти проживають разом з заявником та перебувають на її утриманні.

В той же час, в підтвердження викладених доводів, заявником до матеріалів заяви про стягнення аліментів не долучено доказів, які мали підтверджувати викладені обставини, на які заявник посилається як на обґрунтування заявлених вимог, а саме: відсутні відомості щодо проживання дітей - дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з заявником.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За таких обставин, враховуючи те, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог статті 163 Цивільного процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

У відповідності до ч. 1 ст. 166 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 95, 160, 163, 165, 166, 260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцят днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: