Справа № 347/253/21
Провадження № 22-ц/4808/882/21
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду в складі судді Гордія В.І., ухвалене 09 квітня 2021 року в м. Косові Івано-Франківської області, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Косівського районного суду від 23 серпня 2018 року шлюб між ними розірвано, неповнолітніх дітей залишено на її вихованні. Також в цей же день судом ухвалено рішення, яким стягнуто на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 200,00 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Зазначала, що сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального забезпечення дітей шкільного віку. Тим більше, що відповідач аліменти не сплачує, а вона постійної роботи не має. Разом з тим на утримання кожного з дітей витрачає щомісячно по 3 000,00 грн. Посилаючись на вказані обставини та з врахуванням норм сімейного законодавства, просила збільшити розмір стягнутих з відповідача аліментів до 3 000,00 грн щомісячно на кожну дитину з урахуванням індексації.

Рішенням Косівського районного суду від 09 квітня 2021 року позов задоволено частково. Збільшено розмір стягнутих з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей до 1 900,00 грн щомісячно на кожну дитину.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вказана сума є достатньою відповідно до вимог статті 182 СК України, оскільки батьки в однаковій мірі повинні забезпечувати дітей.

Не погодившись з рішенням суду з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

При вирішенні справи суд не врахував, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів його матеріальний стан не покращився. Натомість він часто хворіє, йому неодноразово проводились хірургічні операції. За рекомендацією лікарів йому протипоказана будь-яка фізична робота. Крім того, йому було проведено курс лікування з 16 по 23 березня 2021 року, на підтвердження чого долучив довідку. Відтак оскільки він не працює та не отримує жодного додаткового доходу, а стан здоров`я погіршився, то його матеріальне становище ніяким чином не покращилось.

Також позивачкою не надано доказів суттєвого погіршення свого матеріального становища, зміни сімейного стану або погіршення стану здоров`я після ухвалення рішення Косівського районного суду від 23 серпня 2018 року. Зростання цін та прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку саме по собі не може бути підставою для збільшення розміру аліментів. Разом з тим суд не врахував висновки щодо застосування норм права з цього питання, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №682/3112/18.

Отже зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених в виконавчому листі.

Правом на подання відзиву ОСОБА_2 не скористалась.

В силу частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду не відповідає цим вимогам.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, і є батьками дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4,5).

Рішенням Косівського районного суду від 23 серпня 2018 року шлюб між ними розірвано, а неповнолітніх дітей залишено на проживання з матір`ю. Відновлено відповідачці дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » (а.с. 7).

Рішенням цього ж суду від 23 серпня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у розмірі по 1 200,00 грн щомісячно на кожну дитину (а.с. 6).

Звертаючись до суду з даним позовом та обгрунтовуючи свої вимоги щодо збільшення розміру аліментів на утримання дітей до 3 000,00 грн щомісячно на кожну дитину, ОСОБА_2 зазначала про недостатність розміру стягуваних аліментів для належного забезпечення дітей. При цьому посилалась на норми сімейного законодавства, які регулюють критерії визначення розміру аліментів.

Заперечуючи проти позову, відповідач спростовував інформацію про покращення свого матеріального становища з часу ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів у 2018 році. Натомість звертав увагу, що на даний час його матеріальний стан погіршився, оскільки він не працює. На підтвердження вказаних доводів надав копію трудової книжки, з якої вбачається, що він звільнений з роботи 25 грудня 2007 року, а виплата допомоги по безробіттю припинена 31 січня 2008 року (а.с. 31, 31 зворот).

Крім того, він хворіє та йому 24 вересня 2019 року проведене оперативне лікування, про що свідчить виписка із медичної картки амбулаторного хворого (а.с. 30 зворот). Також, як вбачається з доданої до апеляційної скарги копії довідки від 26 березня 2021 року йому в період з 16 по 25 березня 2021 року було проведено курс лікування у приватного лікаря-терапевта (а.с. 47).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З огляду на вищенаведене, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Тобто, закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров`я.

Частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Як передбачено статтями 79, 80 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Звернувшись до суду із вказаним позовом, позивачка не надала жоднихдоказів суттєвого погіршення свого матеріального становища, значного покращення матеріального становища платника аліментів, зміни свого сімейного стану або погіршення свого стану здоров`я тощо після ухвалення Косівським районним судом 23 серпня 2018 року рішення про стягнення аліментів, що за положеннями статі 192 СК України є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів.

Суд, ухвалюючи рішення не навів жодних мотивів збільшення розмірів аліментів до 1900,00 грн на кожну дитину щомісячно.

Разом з тим саме лише посилання на статтю 192 СК України не може бути підставою для збільшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до цієї статті.

У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 (провадження № 14-580цс19).

Таким чином, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Однак, на такі вимоги закону суд першої інстанції уваги не звернув.

Оскільки позивачем не доведено, що після постановлення у 2018 році судового рішення про стягнення аліментів в розмірі по 1200,00 грн на кожну дитину змінилось сімейне становище та матеріальний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їх неповнолітніх дітей, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про зміну визначеного судом розміру аліментів з підстав, передбачених СК України, та наданням відповідних доказів на підтвердження підстав зміни розміру аліментів.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищезазначене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить переконання, що рішення ухвалено судом з порушенням норм матеріального і процесуального права. А отже воно не може вважатися законним та обгрунтованим.

Таким чином апеляційну скаргу належить задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу положень частини сьомої статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено 1362,00 грн судового збору.

Враховуючи, що предметом даного позову є збільшення розміру аліментів, стягуваних судом на утримання дітей, ОСОБА_2 на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відтак понесені апелянтом судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави.

Оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа відноситься до малозначних в силу закону. А тому ухвалене в ній рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Косівського районного суду від 09 квітня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Компенсувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судові витрати в розмірі 1362,00 грн, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуюча Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 17 червня 2021 року.