Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2021 Справа №607/17254/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Хримко У. А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом приватного підприємства «Будсоюз-Техніка» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПП «Будсоюз-Техніка» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що між ВАТ « КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ « КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 515/2006-МК від 31.07.2006, відповідно до якого останньому було надано у тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості та платності кошти в загальній сумі 217 000,00 доларів США. Також, між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 були укладені додаткові угоди за №1 №9 до договору кредитної лінії № 515/2006-МК від 31.07.2006.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, 23.07.2010 між кредитодавцем та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 укладено договори поруки згідно з якими останні поручилися за належне виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором. До договорів поруки було укладено додаткові угоду №1 та № 2, від 26.06.2012, а також додаткові договори про внесення змін та доповнень.

У 2014 році Банк звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про погашення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки, за іпотечними договорами, які були укладені в забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх грошових зобов`язань за кредитним договором.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.11.2019 у справі №607/16550/14-ц, позов було задоволено частково, ухвалено стягнути на користь ПП «Будсоюз-техніка» предметів іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №515/2006-МК від 31.07.2006 в розмірі 313 390 (триста тринадцять тисяч триста дев`яносто) доларів США 86 центів, що за курсом НБУ станом не день ухвалення судового рішення складає 7 771 473 (сім мільйонів сімсот сімдесят одна тисяча чотириста сімдесят три) грн.. 13 коп., з яких 270 581 (двісті сімдесят тисяч п`ятсот вісімдесят один) долар США 90 центів, що за курсом НБУ на день ухвалення судового рішення складає 6 709 895 (шість мільйонів сімсот дев`ять вісімсот дев`яносто п`ять) грн.. 64 коп. заборгованість по тілу кредиту, 42 808 (сорок дві тисячі вісімсот вісім) доларів США 96 цент, що за курсом НБУ на день ухвалення судового рішення складає 1 061 577 (один мільйон шістдесят одна тисяча п`ятсот сімдесят сім) грн. 49 коп. заборгованість по відсотках, звернути стягнення на користь приватного підприємства «Будсоюз - техніка» на предмет іпотеки.

Оскільки вищезазначене рішенням суду набрало законної сили, а тому обставини, щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 515/2006-МК від 31.07.2006, вже встановлені судом та не підлягають додатковому доказуванню у межах цієї справи.

Разом з цим, 10.09.2018 між ПАТ « КБ «Надра» та ПП «Будсоюз - техніка» укладено договір № 515/2006-МК купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, за яким ПАТ « КБ «Надра» відступило на користь нового кредитора належне ПАТ « КБ «Надра» право вимоги за кредитним договором № 515/2007-МК від 31.07.2006, укладеного із ОСОБА_1 . У період з 10.09.2018 по 31.01.2019 заборгованість за кредитним договором не була погашена ОСОБА_1 , а тому позивач, на підставі статті 625 ЦК України, здійснив перерахунок заборгованості за вказаний період, посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також на судову практику Великої Палата Верховного Суду, з яких вбачає підстави нарахування 3 % річних на суму заборгованості за кредитним договором у валюті кредитного договору, тобто визначену у доларах США та визначати до стягнення суму 3 % річних визначену у доларах США.

Станом на 31.01.2019 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем складає 313 390, 86 доларів США, відтак відповідно до розрахунку сума 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 10.09.2018 по 31.01.2019 складає 3683,41 доларів США.

Разом з цим, представник позивача вказує, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відтак вважає, що відповідачі мають відповідати перед ПП «Будсоюз - техніка» при стягненні 3% річних як солідарні боржники.

У зв`язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість 3 % річних на суму заборгованості за кредитним договором № 515/2006-МК від 31.07.2006 у розмірі 3 683,41 доларів США.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позов у якому вказує на те, що з вимогами ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» до нього про стягнення заборгованості не погоджується, оскільки вважає їх безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення.

В обґрунтування цього зазначає, що у позивача відсутні підстави для стягнення 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України, оскільки кредитним договором № 515/2006-МК від 31.07.2006, передбачено інший розмір процентів за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по ньому, посилаючись на п. 3. 2. 17 редакції кредитного договору, викладеного в додатку № 7 від 27.02.2010.

Разом з цим, ОСОБА_1 вказує, що кредитором ПАТ « КБ «Надра» було змінено строк виконання зобов`язань за кредитним договором № 515/2006-МК від 31.07.2006 шляхом направлення майновим поручителям ОСОБА_4 та ОСОБА_2 іпотечних вимог від 28.08.2014 за №12/3/1/18-3172 та від 29.08.2014 за №12/3/1/18-3171. Цей факт встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.11.2019 у справі №607/16550/14-ц.

Відтак відповідач ОСОБА_1 вважає, що новий строк виконання зобов`язань за кредитним договором № 515/2006-МК від 31.07.2006 настав 28.10.23014, тобто на 60 день з дня отримання вимоги п.3.2 додаткової угоди №9 до кредитного договору № 515/2006-МК від 31.07.2006.

Також, зазначає, що вимог про дострокове стягнення боргу та позовів до нього як до основного боржника кредитор не пред`являв.

Разом з ти, вважає що вимога кредитора про стягнення боргу з нього, як основного боржника, не може бути захищена у судовому порядку у зв`язку із пропуском кредитором строку позовної давності, оскільки зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання основним боржником за кредитним договором № 515/2006-МК від 31.07.2006 настав 28.10.2014, а встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності, в межах якого кредитор може в судовому порядку захистити своє порушене право за договором та звернутися до основного боржника з позовом про стягнення суми основного боргу за кредитним договором сплив 28.10.2017, а отже зобов`язання основного боржника за кредитним договором № 515/2006-МК від 31.07.2006 є натуральним, а тому відповідач вважає, що кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Також ОСОБА_1 не погоджується з розрахунком суми заявленої до стягнення, оскільки він не відображає реальних даних, а саме не враховано погашення боргу в сумі 409 250 грн, яке відбулося 06.12.2019, що підтверджує квитанціями, які він додає до відзиву, а також вважає, що допущено помилку в підрахунку кількості днів в період за який здійснено нарахування.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позов у якому вказує на те, що з позовними вимогами ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» про солідарне стягнення з неї заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №515/2006-МК від 31.07.2006, на підставі договору поруки від 23.07.2008 не погоджується, оскільки вважає їх безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення.

В обґрунтування цього зазначає, що договір поруки від 23.07.2008 свідчить про те, що сторони не встановили строк поруки, оскільки умова договору поруки про те, що його дія припиняється повним виконанням боргових зобов`язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки. Строк виконання основного зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №515/2006-МК від 31.07.2006 року настав 28.10.2014 тобто на 60 день з дня отримання вимоги п.3.2 додаткової угоди №9 до кредитного договору № 515/2006-МК від 31.07.2006, у зв`язку із пред`явленням кредитором ПАТ « КБ «Надра» кредиту до дострокового погашення до майнових поручителів. Факт направлення вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором іпотекодавцю ОСОБА_2 встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.11.2019, отже вважає, що даний факт не підлягає доказуванню. Відтак, вважає, що надана нею порука згідно з договором поруки від 23.07.2008 порука припинилася 28.04.2015.

Також в неї виникають сумніви, щодо достовірності поданої позивачем копії додаткового договору від 31.10.2013 до договору поруки від 23.07.2008, оскільки на першій сторінці даного договору відсутній її підпис як поручителя, при тому, що інші сторінки договору неї підписані.

Разом з цим вказує на те, що позивачем не надано жодних доказів про набуття ним прав вимоги від ПАТ « КБ «Надра» по укладеному з нею договору поруки та передачі йому банком оригіналів укладених із нею договорів. Також їй не надано доказів направлення їй, як поручителю, повідомлення з вимогою виконати зобов`язання основного боржника по сплаті 3% річних (п.2.2. додаткового договору від 31.10.2013).

Також ОСОБА_2 вважає, що наданий позивачем розрахунок не відповідає заявленим ним позовним вимогам та фактичним обставинам справи, оскільки за змістом позовної заяви позивач просить стягнути заборгованість за період з 10.09.2018 по 31.01.2019 , що становить 477 днів, однак у своєму розрахунку позивач вказує 143 дні. Сума, на яку позивачем нараховані 3 % річних не відповідає реальній сумі заборгованості за кредитним договором, оскільки нею, як майновим поручителем після продажу за згодою іпотеко держателя ПП «Будсоюз-Техніка» переданого за договором іпотеки від 31.07.2020 майна (квартири), всю отриману нею сума від його реалізації було направлено на погашення боргу за кредитним договором, на підтвердження чого додає квитанції від 06.12.2019. Разом з цим, із розрахунку позивача вбачається, що 3 % річних нараховані ним не на суму основного боргу, а на суму основного боргу з нарахованими на нього відсотками за період користування цим боргом.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду відзив на позов у якому вказує на те, що з вимогами ПП «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» до нього про стягнення заборгованості не погоджується, оскільки вважає їх безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення.

Обґрунтовуючи це тим, що до позовної заяви позивача не надано доказу укладення з ним договору поруки від 23.07.2008, додаткової угоди № 1 від 26.06.2012 та додаткового договору про внесення змін та доповнень №1 від 31.10.2013. Також вказує на те, що позивачем не зазначено у позовній заяві про причини неможливості подання даних доказів разом з позовною заявою. Крім того, позивачем не надано доказ передачі йому від ПАТ «КБ «Надра» вищезазначених договорів, а також доказів передачі йому права обслуговування кредиту та нарахування відсотків.

Разом з тим, звертає увагу на ту обставину, що сам позивач у своїй позовній заяві вказує на те, що на підставі договору № 515/2006-МК купівлі-продажу( відступлення) прав вимоги за кредитним договором 10.09.2018 року він набув права вимоги до ОСОБА_1 , щодо заборгованості, яка існує у нього за кредитним договором.Відтак вважає, що відповідно до договору № 515/2006-МК купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 10.09.2018, позивач набув лише право вимоги заборгованості яка існувала на момент укладення цього договору. Таким чином, нарахування позивачем відсотків за заявлений ним період та пред`явлення їх до стягнення вважає неправомірними.

Також, вказує на те, що позивачем не надано жодного доказу пред`явлення вимоги ні до основного боржника ні до поручителя про сплату заявлених у позові сум. Отже, право позивача не є порушеним, а пред`явлений ним позов є передчасним.

Також, вважає, що на безпідставність даного позову вказує той факт, що у відповідності до ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак долучений позивачем у якості доказу кредитний договір №515/2006-МК від 31.07.2006 з додатками, укладений з основним боржником ОСОБА_1 , містить інший розмір процентів за порушення термінів погашення боргу (п. 3.2.17 редакції кредитного договору, викладеній в додатку №7 від 27.02.201), а тому вважає, що у позивача взагалі відсутні підстави стягнення 3 % річних.

Разом з тим, ОСОБА_3 не погоджується з розрахунок суми нарахування 3 % річних, оскільки вважає, що позивач недобросовісно використовує свої права кредитора та, з метою розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження штучно занижено фактичну кількість днів в періоді з 10.09.2018 по 31.01.2019 та замість 477 днів вказує 143 дні, що призвело до заниження суми яка заявлена до стягнення, а відповідно і віднесення даної справи до малозначних.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на мотиви викладених у позовній заяві та просить позов задовольнити.

Відповідачі та їхній представник у судове засідання не з`явилися. Представник відповідачів через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи її відсутності, посилаючись на мотиви викладені у відзивах на позов, а також представник ОСОБА_1 подано заяву про застосування строку позовної давності.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Судом встановлено, що 31.07.2006 між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 515/2006-МК, згідно з умовами якого, ОСОБА_1 надано кредит у вигляді кредитної лінії суму 217 000,00 (двісті сімнадцять тисяч) доларів США, із сплатою 14,4 % річних, на строк до 13.07 2011.

31.07.2006 між ОСОБА_1 та зазначеним Банком укладено додаткову угоду № 1 до Договору кредитної лінії № 515/2006-МК від 31.07.2006, відповідно до якої позичальнику надано кошти у розмірі 165 000 доларів США, із строком користування по 12.07.2011 з розрахунку 14.4 % річних за користування кредитними коштами, на строк до 12.07.2011.

09.08.2006 між ОСОБА_1 та ВАТ «КБ «Надра» укладено Додаткову угоду № 2 до Договору кредитної лінії № 515/2006-МК від 31.07.2006, відповідно до якої Позичальнику надано транш в сумі 52 000 доларів США, зі строком користування по 12.07.2011 з розрахунку 14,4% річних за користування кредитними коштами.

26.01.2007 між цими ж сторонами укладено Додаткову угоду № 3 до Договору кредитної лінії № 515/2006-МК від 31.07.2006, відповідно до якої Позичальнику надано транш в розмірі 19 500 доларів США, зі строком користування по 23.01.2009 з розрахунку 14,4 % річних за користування кредитними коштами.

17.06.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «КБ «Надра» укладено Додаткову угоду № 4 до Договору кредитної лінії № 515/2006-МК від 31.07.2006, відповідно до якої позичальнику надано грошові копни в сумі 66 000 доларів США, зі строком користування по 13.07.2011 з розрахунку 15,5 % річних за користування кредитними коштами.

23.07.2008 між цими ж сторонами укладено Додаткову угоду № 5 до договору кредитної лінії № 515/2006-МК від 31.07.2006, відповідно до якої п. 1.1 договору кредитної лінії №515/2006-МК від 31.07.2006 викладено в наступній редакції: «Банк відкриває позичальнику кредитну лінію в сумі 362 290 доларів США, зі строком користування по 13.07.2011 з розрахунку 15,5 % річних за користування кредитними коштами.

Також, 23.07.2008 між ОСОБА_1 та ВАТ «КБ «Надра» укладено Додаткову угоду № 6 до Договору кредитної лінії № 515/2006-МК від 31.07.2006, відповідно до якої сторони домовилися, що відповідно до договору Банк надає позичальнику транш в сумі 151 730 доларів США, зі строком користування по 13.07.2011 з розрахунку 15,5 % річних за користування кредитними коштами.

27.02.2010 між цими ж сторонами укладено Додаткову угоду № 7 до Договору кредитної лінії № 515/2006-МК від 31.07.2006, відповідно до якої викладено кредитний договір №515/2006-МК від 31.07.2006 в наступній редакції п.1.1.1 сума кредиту складає 295 600 доларів США, щомісячні сума мінімально необхідних платежів вказана у графіку, що міститься у додатку №1, №2, №3 та №4 до цього Договору. Строк користування кредитом встановлюється з 27.02.2010 по 13.01.2012, із відсотковою ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 15,5% річних.

26.06.2012 між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Надра» укладено Додаткову угоду № 8 до Договору кредитної лінії № 515/2006-МК від 31.07.2006, відповідно до якої викладено кредитний договір № 515/2006-МК від 31.07.2006 в наступній редакції п.1.1.1 сума кредиту складає 279 582,66 доларів США, щомісячні сума мінімально необхідних платежів вказана у графіку, що міститься у додатку №1, №2, №3 та №4 до цього Договору. П.1.3 в забезпечення виконання зобов`язань по цьому договору, які полягають у поверненні кредит, сплаті відсотків за користування кредитом, комісії, сплати неустойки(штрафів, пені)та інших витрат Позичальник надає банку в заставу: двохкімнатну квартиру, 45,5 кв.м. загальної площі, 28,5 кв.м. житлової площі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим Іваненко О.С., приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу 15.08.2005р. по реєстру за №5267. Право власності на Предмет іпотеки зареєстровано за ОСОБА_2 Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 17.08.2005 р. за реєстровим № 21370; двохкімнатну квартиру, 46,1 кв. м. загальної площі, 33,8 кв. м. житлової площі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 28.12.2004 за реєстровим № 21369; двохкімнатну квартира, 98,8 кв.м. загальної площі, 42,4 кв.м. житлової площі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , виданим Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 03.07.2003, що зареєстроване Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 03.07.2003 за реєстровим №1235; двохкімнатну квартира, 98,8 кв.м. загальної площі, 42,4 кв.м. житлової площі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , виданим Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 03.07.2003 р., що зареєстроване Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 03.07.2003 р. за реєстровим №1235; двохкімнатна квартира, 42,3 кв.м. загальної площі, 30,6 кв.м. житлової площі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, за адресою: АДРЕСА_4 , видане та зареєстроване Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 17.04.1998р. за реєстровим №26950. Строк користування кредитом встановлюється по 13.01.2017, із відсотковою ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 15,5% річних, а в разі порушення графіку оплати відсотків за користування кредитом 31,0%.

30.10.2013 між ОСОБА_1 та зазначеним Банком укладено Додатковий договір про внесення змін та доповнень № 9 до Договору кредитної лінії №515/2006-МК від 31.07.2006, згідно умов якого на період з дня підписання Сторонами цього Додаткового договору до повного виконання Позичальником боргових зобов`язань за Кредитним договором та за умови належного їх виконання, для розрахунку процентів за користування Кредитом встановлюється фіксована процентна ставка у розмірі 14,4% річних. У випадку не виконання та/або неналежного виконання Позичальником протягом пільгового періоду умов Кредитного договору з урахуванням норм цього Додаткового договору та/або договорів забезпечення сторони домовились, що Банк має право скасувати пільговий період. У разі невиконання та/або неналежного виконання Позичальником час дії стандартної процентної ставки, зобов`язань за кредитним договором, цим додатковим договором, договорами забезпечення (у разі їх наявності), Сторони домовились, що Банк має право в порядку, передбаченому цим Додатковим договором, для розрахунку плати за користування кредитними коштами застосувати Стандартну процентну ставку у розмірі 18,4% річних. Крім цього, сторони домовились змінити строк користування кредитними коштами, отриманими позичальником відповідно до кредитного договору до 13.01.2022. Крім цього, у п.3.1 зазначеної угоди сторони передбачили, що банк має право відмовитись від подальшого кредитування та вимагати від позичальника дострокового виконання боргових зобов`язань за кредитним договором у наступних випадках: затримання сплати частини кредиту та/або процентів за користування згідно встановленого Графіку платежів щонайменше не більше ніж на три календарних місяці; перевищення суми заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; несплата позичальником чергового платежу згідно графіку платежів, у разі якщо його розмір перевищує п`ять відсотків суми наданого кредиту; іншим істотним порушенням умов кредитного договору, яке надає право банку відмовитись від подальшого кредитування та вимагати дострокового повернення боргових зобов`язань, у тому числі невиконання позичальником та/або третіми особами обов`язків щодо забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, а також неналежне виконання умов відповідного договору забезпечення.

23.07.2008 між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно з яким остання поручилась перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що витікають з Договору кредитної лінії № 515/2006-МК від 31.07.2006, в тому числі повернути до 13.07.20011 року кредит у сумі 362 290, 00доларів США.

27.02.2010 між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до Договору поруки від 23.07.2008, згідно з якою вона поручилась, перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 515/2006-МК від 31.07.2006, в тому числі, щодо повернення боржником кредиту до 13.01.2012 кредиту в сумі 295 600,00 доларів США, а також відсотків за користування кредитними коштами із розрахунком 15,5 % та сплати можливих штрафних санкцій (штраф, пеня).

26.06.2012 між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 2 до Договору поруки від 23.07.2008, згідно з якої вона поручилась, перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 515/2006-МК від 31.07.2006, в тому числі, щодо повернення боржником кредиту до 13.01.2017 кредиту в сумі 279 582,66, доларів США, а також відсотків за користування кредитними коштами із розрахунком 15,5%, а у разі порушення графіку оплати відсотків з акористування кредитом із розрахунку 31,0%річних , а також сплати інших платежів, передбачених Кредитним договором та сплати можливих штрафних санкцій (штраф, пеня).

31.10.2013 між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень № 1 до Договору поруки від 23.07.2008, згідно з якою вона поручилась, в порядку, передбаченому Договором кредитної лінії № 515/2006-МК від 31.07.2006 відповідати перед кредитором за належне виконання перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 в повному обсязі грошових зобов`язань, за кредитним договором з урахуванням всіх змін та доповнень до нього , які можуть мати місце у майбутньому, а саме по поверненню кредиту згідного встановленого графіку, в тому числі і достроковому порядку, згідно умов кредитного договору про внесення змін та доповнень № 1до договору поруки від 23.07.2008 становить: 293193,92 доларів СШ, кінцевий термін повернення 13.01.2022, а також відсотків за користування кредитними коштами із розрахунком 14,4 річних , а також сплати інших платежів, передбачених Кредитним договором та сплати можливих штрафних санкцій (штраф, пеня).

10.09.2018 між ПАТ « КБ «Надра» та ПП «Будсоюз-техніка» укладено Договір №515/2006-МК купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, за яким ПАТ КБ «Надра» відступило на користь Нового кредитора належне ПАТ КБ «Надра» право вимоги за Кредитним договором №515/2007-МК від 31.07.2006, укладеного із ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.11.2019 у справі №607/16550/14-ц, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №515/2006-МК від 31 липня 2006 року в розмірі 313 390 доларів США 86 центів, що за курсом НБУ станом на день ухвалення судового рішення складає 7 771 473 грн.. 13 коп., з яких 270 581 (двісті сімдесят тисяч п`ятсот вісімдесят один) долар США 90 центів, що за курсом НБУ на день ухвалення судового рішення складає 6 709 895 грн. 64 коп. заборгованість по тілу кредиту, 42 808 доларів США 96 цент, що за курсом НБУ на день ухвалення судового рішення складає 1 061 577 грн. 49 коп. заборгованість по відсотках, звернути стягнення на користь приватного підприємства «Будсоюз-техніка» на предмет іпотеки.

Вказане рішення суду набрало законної сили.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з копіями квитанцій за № 0.0. та № 0.0..1 від 06.12.2019 ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу за кредитним договором № 515/2006-МК від 31.07.2006 внесла кошти в сумах 299 000,00 грн та 110 250,00 грн.

Відповідно до договору про розірвання договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Денисюком І.Л., посвідченого 06.12.2019 приватним нотаріусом Жовнір І.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 8182, ПП «Будсоюз-Техніка» та ОСОБА_2 розірвали договір іпотеки, посвідчений Денисюком І.Л. приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, 31.07.2006, зареєстрованого в реєстрі за № 7050.

Суд виходить з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з положенням частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Як вбачається з рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.11.2019 у справі №607/16550/14-ц, стягувачем ПАТ КБ «Надра» 28 серпня 2014 року надіслав ОСОБА_2 вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором та у 2014 році подав позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, що свідчить про зміну банком строку виконання зобов`язання.

Такими діями кредитор на власний розсуд у 2014 році змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно положень статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.11.2019 у справі №607/16550/14-ц, встановлено, що заборгованість за договором кредитної лінії №515/2006-МК від 31 липня 2006 року становить 313 390,86 доларів США.

Таким чином, заборгованість за договором кредитної лінії №515/2006-МК від 31 липня 2006 року, за період з 10.09.2018 по 31.01.2019, становить 313 390,86 доларів США, що не спростовано відповідачами, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 625 ЦК України, для стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми за період з 10.09.2018 по 31.01.2019, що становить 143 днів, з урахуванням суми боргу 313 390,86 доларів США, що становить 3 683,41 доларів США.

Щодо заяви відповідача ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частиною другою статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Таким чином внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

У своїй постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього (пункт 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14).

Підставами для відмови в позові у зв`язку з пропуском позовної давності є наступні факти: доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулася до суду, закінчення перебігу встановленого законодавством строку звернення до суду, відсутність поважних причин його пропуску, заява сторони у справі про застосування позовної давності.

За таких обставин, суд вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності і заява відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає до задоволення, а тому права та інтереси позивача були порушенні відповідачем ОСОБА_1 , і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту судом шляхом стягнення з ОСОБА_1 в користь ПП «Будсоюз-Техніка», кошти в розмірі 36 83,41 доларів США.

Щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука (частина перша статті 546 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, визначені у статті 554 цього Кодексу.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (частина четверта статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно пункту 5.9 додаткового договору про внесення змін та доповнень №1 до Договору поруки, укладений між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 , цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами.

Як вбачається з рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.11.2019 у справі №607/16550/14-ц, стягувачем ПАТ КБ «Надра» 28 серпня 2014 року надіслав ОСОБА_2 вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).

Зі змісту пункту 5.9 додаткового договору про внесення змін та доповнень №1 до Договору поруки, слідує, що умови договору поруки не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України, тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього Кодексу у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постановах від 24 вересня 2014 року у справі № 6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц, а також висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у пункті 60 постанови від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11).

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).

Так як стягувачем ПАТ КБ «Надра» 28 серпня 2014 року було надіслано ОСОБА_2 вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, тому відповідно до пункту 3.2 додаткової угоди №9 до кредитного договору №515/2006-МК від 31.07.2006, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, через 60 днів з дня отримання вимоги, тобто 28 жовтня 2014 року, також рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.11.2019 у справі №607/16550/14-ц, звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Позов ПП «Будсоюз-Техніка» звернувся до ОСОБА_2 лише у жовтні 2020 року, тобто поза межами строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача до поручителя ОСОБА_2 .

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач не подав доказів про укладення між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 договору поруки.

У зв`язку з тим, суд вважає, що відсутні підстави для солідарного стягнення, а тому слід відмовити в задоволенні позовних вимог позивача до поручителя ОСОБА_3 .

Щодо стягнення судових витрати, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та

витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 5, 10 - 13, 76-82, 89, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити частково позов Приватного підприємства «Будсоюз-Техніка» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Будсоюз-Техніка» кошти в розмірі 3 683,41 доларів США (три тисячі шістсот вісімдесят три долара США сорок один цент) та сплачений судовий збір у сумі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Приватне підприємство «Будсоюз-Техніка», місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 5 А м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 41394059.

Відповідачі: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 26 травня 2021 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко