Справа № 463/7345/19
Провадження № 2/463/121/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Нора Н.В.

при секретарі Козак О.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Василькевич В.М.

представника третьої особи Улинець О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовомВійськової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, Львівської міської радипро виселення із службового приміщення, суд

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про виселення із службового приміщення.

Позов мотивує тим, що до житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 надійшла інформація від начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова щодо внесення змін до послужного списку підполковника юстиції ОСОБА_2 . Для з`ясування обставин сімейного стану, проходження служби, командуванням ВЧ НОМЕР_1 було направлено відповідні запити, та встановлено що на квартирному обліку ОСОБА_2 перебуває з 09.08.2001р., включений в списки осіб, які мають право на одержання жилих приміщень в першу чергу, як учасник бойових дій з 30.10.2015р., забезпечений двокімнатною службовою квартирою АДРЕСА_1 , на склад сім`ї дві особи, в тому числі мати ОСОБА_3 ; вислуга у Збройних Силах України складає 22 календарних роки та звільнений з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність). Після вивчення наданих документів ОСОБА_2 знято з квартирного обліку осіб, які потребують забезпечення жилим приміщенням для постійного проживання. Однак, незважаючи на вказане, відповідач відмовляється звільняти службову квартиру. Тому з врахуванням наведених мотивів просить ухвалити рішення про виселення із службового приміщення вказаної особи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просить позов задоволити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, пояснив що відповідач не може бути виселений разом з членами своєї сім`ї зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення у відповідності до положень ст.125 ЖК України, оскільки він проходив військову службу у Збройних Силах України більше двадцяти років. Спірна квартира відповідачу була надана на законних підставах і факт її надання позивачем не оспорюється. Тому вважає позов безпідставним, в задоволенні такого просить відмовити.

Представник третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова Феник Л.М. у судовому засіданні висловилась про підтримання позову.

Представник третьої особи Львівської міської радиу судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з таких мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що на квартирному обліку ОСОБА_2 перебуває з 09.08.2001р., включений в списки осіб, які мають право на одержання жилих приміщень в першу чергу, як учасник бойових дій з 30.10.2015р., забезпечений двокімнатною службовою квартирою АДРЕСА_1 , на склад сім`ї дві особи, в тому числі мати ОСОБА_3 , що підтверджується копією наказу №160 від 08.04.2010р. «Про надання службових жилих приміщень у м. Львові військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_1 » та копією ордеру (а.с. 43, 39).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 на військовій службі перебував з 1996 року та станом на 01.01.2019р. складає 22 роки 08 місяців.

У відповідності до вимог ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.
Відповідно до ст. 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.
Статтею 129 ЖК України визначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.
Вимогами ст. 132 ЖК України передбачено, що осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.
Підсумовуючи висновки про принципи застосування статті 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, викладені у рішеннях Європейського Суду з прав людини, виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виселення відповідача та членів його сім`ї без надання іншого жилого приміщення не відповідатиме статті 47 Конституції України та статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла, та приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, а тому у позові відмовляє.
Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274 ЦПК України, ст.ст.109, 118, 124, 125 ЖК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, Львівської міської радипро виселення із службового приміщення - відмовити.

Дата складення повного судового рішення - 17.05.2021 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Нор Н. В.