Справа № 523/5026/21
Провадження №2/523/3253/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"25" травня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Кащавцевої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 20.10.2018р. о 20 год. 30 хв. в м. Одесі по вул. Ак. Корольова, 18 Котельников ЮЛ. керуючи транспортним засобом марки «БМВ», р/н НОМЕР_1 , порушивши Правила дорожнього руху скоїв зіткнення з автомобілем марки «Фольксваген», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який було забезпечено договором добровільного страхування № 5-01 від 20.04.2018р., укладеного між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_4 . За зверненням останньої, на виконання умов договору добровільного страхування, ПрАТ «СК «ВУСО» було сплачено суму страхового відшкодування розмірі 3992,80грн. Також, цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія ТЗ марки «БМВ», р/н / НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за полісом №АК/8407061. Згідно даного Полісу страхування цивільно-правової відповідальності зменшується на суму франшизи в розмірі 2000,00грн., розмір якої не сплачений відповідачем. 10.03.2020р. між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_5 було укладено договір №10/03/2020 про відступлення права вимоги, за умовами якого до ФОП- ОСОБА_5 перейшло право вимоги, у тому числі і за вимогами до відповідача. В зв`язку з чим, на думку позивача, до нього перейшло право вимоги відшкодування шкоди заподіяної винною особою у розмірі суми франшизи, а саме в розмірі 2000,00грн., які він просить стягнути з відповідача, поклавши на нього судові витрати, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00грн. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляду справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про що свідчить поштове повідомлення.

За письмовою згодою представника позивача, за відсутності відзиву на позовну заяву, справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 20.04.2018р. між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_4 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №5-01, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією автомобіля марки «Фольксваген», р/н НОМЕР_2 .

20.10.2018р. о 20 год. 30 хв. в м. Одесі на вул. Ак. Корольова, 18 відбулось зіткнення транспортного засобу марки «БМВ», р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортним засобом марки «Фольксваген», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 03.04.2019р. (справа №523/2239/19) ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП, втім провадження в адміністративній справі було закрито з підстав передбачених п.7 ч.І ст.247 КУпАП (закінчення строків накладання адміністративного стягнення ст.38 КУпАП).

Отже, враховуючи закриття провадження в адміністративній справі з підстав закінчення строків накладення адміністративного стягнення, предметом судового дослідження в даній цивільній справі є дослідження постанов судів про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, з приводу надання відповідей на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

Так, мотивувальна частина згаданої вище постанови суду містить факт доведеності винуватості ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, яке мало місце 20.10.2018р. Суд дійшов висновку, що причино-наслідковим зв`язком між діями ОСОБА_2 та скоєнням ДТП є порушення ним п. 13.1 Правил дорожнього руху.

Таким чином, факт скоєння ДТП та вина ОСОБА_2 встановлені та є доведеними.

За приписами частини 1,2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Отже, з системного аналізу статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавана за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавана шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК, п. 1 ст.1167 ЦК).

З підстав зазначених вище, ОСОБА_2 не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, що шкода завдана транспортному засобу марки «Фольксваген», р/н НОМЕР_2 відбулась внаслідок непереборної сили або умислу водія ОСОБА_3 .

На підставі умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №5-01 ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_4 було сплачено суму страхового відшкодування у загальному розмірі 3992,80грн.

Судом також встановлено, що керований ОСОБА_2 транспортний засіб марки «БМВ», р/н НОМЕР_1 на час скоєння ДТП був застрахований в ПрАТ «СБГ«Арсенал Страхування» за полісом №АК/8407061. Згідно даного Полісу страхування цивільно-правової відповідальності зменшується на суму франшизи в розмірі 2000,00грн.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого (СК «ВУСО» перейшло право вимоги, що належало потерпілому ( ОСОБА_4 ) у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого їй страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Судом також встановлено, 10.03.2020р. між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_5 було укладено договір №10/03/2020 про відступлення права вимоги, за умовами якого до ФОП- ОСОБА_5 перейшло право вимоги, у тому числі і за вимогами до відповідача у розмірі 2000,00грн.

Відтак, правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем у зв`язку з виплатою СК «ВУСО» на користь потерпілої ОСОБА_4 страхового відшкодування, засновані на суброгації.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, як винуватець у ДТП, протиправні дії якого перебувають у причино-наслідковому зв`язку із завданою шкодою, на підставі ч.І ст.1166, ч.І ст. 1187, ч.І ст.1188, та ч. 1 ст.1192 ЦК України повинен сплатити позивачу реальні збитки в розмірі суми франшизи 2000,00грн., а тому порушене право позивача підлягає захисту'.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам слід стягнути понесені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 908,00грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу то такі не підлягають стягненню, так як в порушення ч.З ст.137 ЦПК України з боку позивача суду не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Керуючись ст. ст.12,13,76,82,137,141,259, 263-265,268,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; іпн. НОМЕР_3 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_4 ) суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 2000 (дві тисячі) грн., судовий збір в розмірі 908,00 грн.

В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного тексту рішення суду.

Повне рішення суду складено 25 травня 2021р.

Суддя