Справа № 466/5919/20 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/811/3625/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Шеремети Н.О.,

секретаря Юзефович Ю.І.

розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2020 року в складі судді Донченка Ю.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

У серпні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржила позивачка ОСОБА_1 , вважає ухвалу незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу, що з незалежних від неї причин не мала можливості бути присутньою на судових засіданнях, оскільки з 16.09.2020 по 19.10.2020 розгляд справ з участю сторін не проводився.

Більше того, позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, а відповідач у відзиві на позов, проти заявлених вимог не заперечував, що зобов`язувало суд діяти відповідно до ч 3. ст. 211 ЦПК України, оскільки подання позову та відзиву на такий свідчать про те, що шлюб носить формальний характер.

Окремо звертає увагу на те, що суд допустив порушення в контексті розгляду справи понад встановлені строки розгляду, оскільки відкривши провадження у справі ухвалою від 25.08.2020 та постановивши розглядати справу за правилами спрощеного провадження, суд мав розглянути таку у розумні строки, але не більше 60 днів з відкриття провадження у справі.

Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2020 року, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Учасники справи позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд виходив з того, що позивачка повторно не з"явилася в судове засідання, при цьому її явку суд визнав обов"язковою.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів враховує таке.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз зазначеної норми закону дає підстави для висновку про те, що умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку неявки в судове засідання позивача є: повторна, тобто друга поспіль неявка позивача в судове засідання; повідомлення позивача про судове засідання належним чином; відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання, або неповідомлення позивачем про причини його неявки в судове засідання; від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Для правової кваліфікації та підстави залишення позову без розгляду значення мають два останні судові засідання.

Залишення заяви без розгляду є формою закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення рішення суду.

За правилами ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України участь особи, яка є стороною у цивільному процесі, в судових засіданнях особисто або через свого представника є процесуальним правом, а не обов`язком, цієї особи.

З матеріалів справи встановлено, що останні два судові засідання були призначені на 19.10.2020 та 28.10.2020.

Враховуючи наведене, покликання суду першої інстанції на неявку сторони позивача в судові засідання призначені на 16.09.2020, 30.09.2020, 08.10.2020, в контексті наявності правових підстав для залишення позову без розгляду, у спірних правовідносинах, правового значення не має.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України у спосіб, який забезпечує фіксацію повідомлення або виклику.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

В частині 5 цієї статті зазначено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, яких викликають, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення завчасно.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Так, про розгляд справи призначений на 09 год. 20 хв. 19.10.2020 позивачка повідомлялася, при цьому рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, як і конверт без вручення, в матеріалах справи відсутні (а.с. 25).

19.10.2020 розгляд справи не відбувся, згідно довідки секретаря про час та дату наступного судового засідання учасники процесу мали бути повідомлені додатково.

В судове засідання, призначене на 09 год. 35 хв. 28.10.2020 учасники справи викликалися, у тому числі позивачка, однак конверти із повістками на адресу суду повернуті без вручення (а.с. 28-31).

Яв вбачається із повідомлення про виклик в судове засідання від 08.10.2020 та 19.10.2020, явка позивачки дійсно була визнана судом обов`язковою, при цьому за відсутності доказів про те, що позивачка отримувала відповідні виклики та знала про обов`язковість її явки до суду, апеляційний суд не може зробити висновок про ухилення від виконання вимог суду.

Іншими словами, докази про належне повідомлення позивачки ОСОБА_1 про судові засідання, які були призначені на 08.10.2020 та 19.10.2020 у даній справі, в матеріалах справи відсутні.

Зазначені вище обставини та наведені норми цивільного процесуального законодавства, на переконання колегії суддів, не можуть свідчити про дотримання судом першої інстанції вимог ЦПК України в частині повідомлення учасників, зокрема, позивача про час і місце розгляду справи.

В свою чергу, як зазначає позивачка, у кожне із судових засідань, за виключенням 28.10.2020 вона з`являлася, однак у приміщення суду її не допускали, докази спростування зазначеного в матеріалах справи відсутні.

Натомість, на кожне із судових засідань, які були призначені з 30.09.2020 в матеріалах справи наявні довідки про неможливість проведення судового засідання та перенесення такого, у зв`язку з захворюванням судді чи працівників суду на коронавірус (а.с. 22, 24, 27).

Тобто, судові засідання, які були призначені на 30.09.2020, 08.10.2020 та 19.10.2020, яке має значення для правової кваліфікації підстав постановлення оскаржуваної ухвали, не відбулися, що об`єктивно підтверджено матеріалами справи.

Встановлення зазначених обставин виключає твердження щодо повторного (двічі поспіль) неприбуття сторони позивача, яка належним чином повідомлена без поважних причин у судове засідання, а відтак спростовує висновок про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що користуючись своїм процесуальним правом, позивачка ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Не може залишитися поза увагою суду і те, що у відзиві на позов, відповідач ОСОБА_2 проти позовних вимог не заперечував, просив розглядати справу за його відсутності.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначених положень закону не врахував, відтак дійшов передчасного та помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, що свідчить про підставність доводів апеляційної скарги та необхідність скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч.1 п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Однією із підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2020 рокускасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 15 червня 2021 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

Н.О. Шеремета