КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Мостова Г.І.,

секретар Рудик О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Грабовською Юлією Сергіївною, яка діє на підставі договору, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року про відмову у відкритті по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , який був зареєстрований ВРАЦС Шевченківського РУЮ в м. Києві 24.10.2014, актовий запис № 1649 від 24.10.2014.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, в зв`язку з чим подружжя остаточно припинило підтримання сімейних стосунків, ведення спільного господарства та спільного бюджету з жовтня 2018 року. Від шлюбу позивач та відповідач дітей не мають (а.с. 1-2).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.11.2020 відмовлено у відкритті провадження (а.с. 8).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно послався в оскаржуваній ухвали на ст. 29 ЦПК України, яка регулює підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами. Оскільки, позивач має зареєстроване та фактичне місце проживання в Україні, докази чого містяться в позовній заяві, тому вказана норма процесуального права не може бути застосована під час вирішення питання про відкриття провадження у даній справі (а.с. 10-11).

Відзиву від відповідача не надходило.

В судовому засіданні представник позивача Грабовська Ю.С. підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що у справі відсутні відомості про місце реєстрації (місце проживання) ОСОБА_2 , громадянина Королівства Данії, на території України, тому позивачу необхідно звернутись до Верховного Суду з клопотанням про визначення підсудності даної справи, як це передбачено ст. 29 ЦПК України.

Але погодитися з такими висновками в повній мірі не можна з огляду на таке.

Статтею 497 ЦПК України визначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Між Україною та Королівством Данії немає міжнародного договору у сфері правової допомоги у цивільних і сімейних справах.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Визначаючи підсудність справи судам України, необхідно керуватися загальними правилами, визначеними у статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 76 вищезазначеного закону встановлені підстави визначення підсудності справ судам України, зокрема, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24.10.2014 було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим ВД РАЦС Шевченківського РУЮ в м. Києві.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Положеннями статей 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі.

Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У частині 2 статті 28 ЦПК України визначено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

ОСОБА_1 постійно проживає в Україні у м. Києві, де має зареєстроване місце проживання. Відповідач постійно проживає в Королівстві Данія та є громадянином вказаної держави. У зв`язку з обмеженнями, введеними Урядом України та Королівства Данії щодо в`їзду та виїзду іноземних громадян до вказаних країн через пандемію коронавірусу COVID-19, позивач не може приїхати до Королівства Данії, а відповідач до України.

За таких обставин, позивач правомірно звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про розірвання шлюбу в порядку визначеному ч. 2 ст. 28 ЦПК України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, та скасуванню оскаржуваної ухвали з подальшим направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Грабовською Юлією Сергіївною, яка діє на підставі договору задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року про відмову у відкритті по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 09 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

Г.І. Мостова