Справа № 645/6149/16-ц
Провадження № 4-с/645/14/21
УХВАЛА

Іменем України

25 травня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя Іващенко С.О.,

секретаря судових засідань Гурської С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові скаргу представника Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради на дії головного державного виконавця Сокуренко І.О. Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління юстиції (м. Харків),

встановив:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла скарга представника Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради на дії головного державного виконавця Сокуренко І.О. Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), боржник ОСОБА_1 .

В своїй скарзі скаржник просить визнати протиправними дії старшого головного виконавця Сокуренко І.О. Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) щодо несвоєчасного винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до провадження; визнати протиправними дії (бездіяльність) головного державного виконавця Сокуренко І.О. Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) щодо несвоєчасного направлення Управлінню повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 06.11.2017 та за наслідками розгляду даної скарги направити окрему ухвалу суду на адресу Східного Міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) з метою недопущення у подальшому порушень вимог чинного законодавства підпорядкованими структурними підрозділами.

В обґрунтування скарги, заявником зазначено, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 25.04.2017 позовну заяву Управління праці і соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної допомоги задоволено, стягнено з ОСОБА_1 на користь Управління праці і соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради переплачену державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 465 грн. 48 коп. та судові витрати у розмірі 1378, 00 грн.

31.07.2017 Фрунзенським районним судом м. Харкова по справі № 645/6149/16-ц видано представнику позивача виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління праці і соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради надміру виплачениї коштів за призначеною державною допомогою в розмірі 465,48 грн..

02.08.2017 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області (на теперішній час Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції м. Харків) Управлінням соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської області було подано заяву про примусове виконання рішення та виконавчий лист №645/6149/16-ц.

06.11.2017 головним державним виконавцем ДВС Сокуренко І.О.було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, яке було отримано УСЗНА Немишлянського району м. Харкова 22.01.2021, тобто через три роки після винесення. Скаржник вважає, що в діях державного виконавця є грубе порушення норм Закону України «Про виконавче провадження». А ненаправлення на адресу стягувача документів виконавчого провадження є порушенням прав стягувача на оскарження відповідних документів. Тобто у даному випадку скаржник був позбавлений можливості повторно звернутись до відділу ДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження. За татких обставин скаржник звернувся з даною скаргою, яку просить задовольнити, за наслідками розгляду якої направити окрему ухвалу до Східного Міжреіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з метою недопущення у подальшому порушень вимог чинного законодавства підпорядковуваними структурними підрозділами.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про час розгляду скарги повідомлявся заздалегідь належним чином, причини неявки не відомі.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 25.04.2017 позовну заяву Управління праці і соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної допомоги задоволено, стягнено з ОСОБА_1 на користь Управління праці і соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради переплачену державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 465 грн. 48 коп. та судові витрати у розмірі 1378, 00 грн.

31.07.2017 Фрунзенським районним судом м. Харкова по справі № 645/6149/16-ц видано представнику позивача виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління праці і соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради надміру виплачениї коштів за призначеною державною допомогою в розмірі 465,48 грн..

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, - і за її межами (ч. 1 ст. 8 ЦПК України).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст..6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Заява Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради про примусове виконання рішення та прийняття до виконання виконавчого листа № 645/6149/16, виданий Фрунзенським районним судом м. Харкова 31.07.2017 про стягненя з ОСОБА_1 на користь заявника переплаченої державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 465,48 грн., яка, згідно відмітки, була отримана Міжрайонним ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ в Харківській області 02.08.2017.

Повідомленням головного державного виконавця МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Сокуренко І.О. від 06.11.2017 повернуто стягувачу без прийняття до виконання виконавчий документ № 645/6149/16-ц від 31.07.2017 через ненадання стягувачем підтвердження про сплату на рахунок відділу ДВС авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

Дане повідомлення стягувач отримав 22.01.2021.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК Україниздійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст..1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, особи з інвалідністю внаслідок війни, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Аналізуючи вимоги до виконавчого документу, визначені ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження»та виконавчий документ, вбачається, що він відповідає вимогамЗУ «Про виконавче провадження», і виконавець неправомірно повернув його стягувачу.

Враховуючи викладені обставини, та норми законодавства, суд вважає, що скарга в частині визнання неправомірними дій державного виконавця та визнання неправомірним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу є обґрунтованою.

Щодо вимог про постановленняв порядку ст.262ЦПК України окремої ухвали, суд зазначає наступне.

Згідно до ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Правова природа окремої ухвали як акту судової влади, свідчить про те, що вона не є інструментом вирішення юридичного спору, що виник між учасниками справи. Вона є інструментом реагування суду на певні факти порушення законодавства та/або прав особи.

Системний аналіз норм процесуального законодавства однозначно та чітко свідчить про те, що постановлення судом окремої ухвали згідно положень частини першої статті 262 ЦПК України слід розглядати саме як право суду, а не як його обов`язок.

Вирішення питання про постановлення окремої ухвали віднесено на розсуд суду, та здійснюється ним з урахуванням, зокрема, значущості та/або системного характеру допущених порушень, а також нагального характеру необхідності їх усунення для дієвого відновлення прав особи.

Заява представника Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради про винесення окремої ухвали мотивована тим, що посадовою особою органу державної виконавчої служби порушено строки направлення повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття його до виконання.

При цьому, з матеріалів клопотання суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 3 ст. 262 ЦПК України. Водночас, згідно з вимогами ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Крім цього, Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради не позбавлений можливості та має право самостійно звернутися із повідомленнями про вчинення злочинів до правоохоронних органів та із заявами про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб до відповідних органів.

Враховуючи вищенаведене, ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 12, 13, 247, 262, 447, 451, 488 ЦПК України,суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради на дії головного державного виконавця Сокуренко І.О. Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця Сокуренко І.О. щодо несвоєчасного винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийнятя до провадження.

Визнати протиправними дії (бездіяльність) головного державного виконавця Сокуренко І.О. щодо несвоєчасного направлення Управлінню повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 06.11.2017.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 31.05.2021.

Суддя -