Справа № 755/872/21
Провадження № 2/755/669/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

"21" травня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначено на 21 травня 2021 року на 13:45 год. судове засідання для вирішення питання про судові витрати і встановлено позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат.

20 травня 2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій просить суд: задовольнити заяву та стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

В обґрунтування вимог заяви долучено Договір про надання правової допомоги № 59 від 17.12.2020 р., укладений між ОСОБА_3 , адвокатом, та ОСОБА_1 , клієнтом; Додаток № 1 від 17.12.2020 р. до Договору № 59 про надання правової допомоги від 17.12.2020 р.; Акт наданих послуг від 17.05.2021 р. до Договору № 59 про надання правової допомоги від 17.12.2020 р.; Звіт від 17.05.2021 р. про обсяг наданих послуг згідно Договору № 59 про надання правової допомоги від 17.12.2020 р.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви, матеріали справи, доходить висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.

За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У свої заяві від 14.05.2021 р. представник позивача заявив про намір у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, що ним виконано 20.05.2021 р. шляхом подання відповідної заяви.

Таким чином, стороною позивача виконано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо подання доказів на підтвердження розміру витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За матеріалами справи убачається, що 17 грудня 2020 року між адвокатом, ОСОБА_3 , та клієнтом, ОСОБА_1 , укладений Договір про надання правової допомоги № 59, за умовами якого клієнт дає завдання, а адвокат зобов`язується відповідно до завдання клієнта надавати йому юридичні послуги (правову допомогу) за відповідну плату. У свою чергу клієнт зобов`язується оплатити такі юридичні послуги та фактичні витрати адвоката, пов`язані з наданням таких послуг.

Відповідно до п. 5.1 Договору плата за надані адвокатом послуги за цим договором встановлюється відповідно до виставлених останнім актів наданих послуг згідно переліку послуг зазначених у Додатках, що є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 5.2 Договору послуги надані адвокатом оплачуються клієнтом у готівковій та безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок адвоката, який вказаний у розділі 11 даного Договору протягом п`яти календарних днів з моменту отримання клієнтом у будь-який спосіб відповідного акту наданих послуг або у готівковій формі з видачею прибуткового касового ордеру/довідки про підтвердження надходження грошових коштів.

У відповідності до п. 1 Додатку № 1 від 17.12.2020 р. до Договору № 59 про надання правової допомоги від 17.12.2020 р. розмір гонорару адвоката за надання послуг, згідно цього договору є фіксованим та складає 15 000,00 грн, сплачується клієнтом в порядку п. 5.2, 5.3 договору. Гонорар за цим договором оплачується клієнтом протягом п`яти робочих днів з дати набрання чинності судового рішення у справі на підставі виставленого рахунку.

В Акті наданих послуг від 17.05.2021 р. до Договору № 59 про надання правової допомоги від 17.12.2020 р. визначено обсяг наданих адвокатом клієнту послуг та їх вартість, зокрема: проведення правового аналізу наданих документів клієнтом, аналіз законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, вивчення судової практики, формування позиції та консультування клієнта у справі № 752/872/21 - вартістю 4 000,00 грн; підготовка та подання позовної заяви про розірвання шлюбу від 11.01.2021 р. у справі № 752/872/21 до Дніпровського районного суду м. Києва - вартістю 10 000,00 грн; підготовка та подання заяви від 08.03.2021 р., заяви від 14.05.2021 р. - вартістю 1 000,00 грн. Вартість однієї години наданих послуг клієнту адвокатом складає 2 000,00 грн; загальна вартість наданих послуг складає 15 000,00 грн.

Відповідно до Звіту від 17.05.2021 р. про обсяг наданих послуг згідно Договору № 59 про надання правової допомоги від 17.12.2020 р. на надання професійної правничої допомоги адвокатом витрачено загалом 7 год. 30 хв.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У своїй постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За наданих суду доказів, судом встановлено, що відповідно до Договору про надання правової допомоги № 59 від 17.12.2020 р., Додатку № 1 від 17.12.2020 р. до Договору № 59 про надання правової допомоги від 17.12.2020 р., Акту наданих послуг від 17.05.2021 р. до Договору № 59 про надання правової допомоги від 17.12.2020 р.; Звіту від 17.05.2021 р. про обсяг наданих послуг згідно Договору № 59 про надання правової допомоги від 17.12.2020 р., адвокатом було надано клієнту юридичні послуги, що підлягають сплаті останньою протягом п`яти робочих днів з дати набрання чинності судового рішення у справі, а отже такі судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки у порядку п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України.

Аналогічний висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19.

Такий підхід щодо визнання фактично здійсненими витрат за відсутності факту плати випливає також із практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування в Україні як джерело права в силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, у рішенні по справі «Бєлоусов проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені: «Суд зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати з цим гонораром «фактично понесеними».

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в частині четвертій статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2020 року по справі № 195/31/16-ц.

За матеріалами справи встановлено, що у своєму відзиві на позов від 07.05.2021 р. відповідач, ОСОБА_2 , вважав розмір витрат позивача на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи, необґрунтованим та явно завищеним, а отже таким, що не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат і розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін, у зв`язку з чим вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню лише частково - у розмірі 1 000,00 грн.

Таким чином, суд за наявності заперечення сторони відповідача проти розміру витрат позивача на правничу допомогу, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, доходить переконання, що вартість наданих юридичних послуг, які були надані адвокатом Васюком В.В., а саме підготовка та подання позовної заяви про розірвання шлюбу, а також підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення не є обґрунтованою і співмірною із складністю справи та виконаними роботами (наданими послугами), часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт.

Зокрема, відповідно до ст. 19 ЦПК України справи про розірвання шлюбу відносяться до категорії малозначних, що підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та присуджує стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн, оскільки такий розмір витрат є співмірним зі складністю справи та виконаними роботами, часом, витраченим на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконаних робіт.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 258, 265, 270, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ., АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: