Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1397/20 Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 60 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря судового засідання Лісової Т.С.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді Сіренко Н.С.

у цивільній справі №289/1397/20 за позовом ОСОБА_1 до Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, Гуто-Потіївської старостинського округу Радомишльського району Житомирської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Радомишльська державна нотаріальна контора Житомирської області про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом. Просила визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_5 та батька ОСОБА_6 та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті останніх тривалістю в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування поданого позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна тітка ОСОБА_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_6 .

Позивач звернулася до Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на житлові будинки (по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , однак нотаріус повідомив ОСОБА_1 , що вона спадщину в шестимісячний строк не прийняла як після смерті свого батька ОСОБА_6 , так і рідної тітки ОСОБА_7 , а тому не є спадкоємицею, та посилаючись на таємницю вчинення нотаріальних дій, а саме ст.8 Закону України «Про нотаріат», відмовив у наданні копій спадкових справ батька та тітки. Їй рекомендовано звернутись до суду за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавців.

Окрім того позивач зазначала, що народилася і все своє життя до повноліття, проживала разом зі своїми батьками, які проживали у будинку своїх батьків (діда та баби позивача) по АДРЕСА_3 , якому пізніше присвоєно адресу з назвою вулиця Центральна. Поруч батьки позивачки побудували новий будинок, якому був присвоєний порядковий номер 71, які обліковувались відповідно до даних погосподарських книг виконавчого комітету Гуто -Потіївської сільської ради Радомишльського р-ну Житомирської обл. і увесь час повинні були рахуватись за батьком ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та за його рідною сестрою ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Батько позивачки ОСОБА_6 (як член сім`ї) до часу смерті своєї рідної сестри ОСОБА_7 (голова сім`ї) проживав разом з нею, доглянув її до смерті, прийняв спадщину згідно з п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, бо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а після поховання сестри і збору врожаю до кінця 1992 року вибув в інше господарство. Тому він вважається таким, що фактично прийняв спадщину після смерті сестри, однак юридично не оформив і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадщину після смерті батька ОСОБА_6 прийняла його дружина ОСОБА_2 .

Позивач зверталася до спадкоємиці, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 згоду на прийняття спадщини, однак остання офіційно відмовилась від усієї спадщини батька, до складу якої входить і спадщина тітки, на користь позивачки.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області (місцезнаходження: вул. Центральна, 31, с. Потіївка, Радомишльський р-н, Житомирська обл., 12225, ), Гуто-Потіївського старостинського округу Радомишльського району Житомирської області (місцезнаходження: вул. Центральна, 1, с. Гуто-Потіївка, Радомишльський р-н, Житомирська обл., 12220, ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_5 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Радомишльська державна нотаріальна контора Житомирської області (місцезнаходження: вул. Старокиївська, 1/26, м. Радомишль, Житомирська обл., 12201) про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказує, що ОСОБА_7 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Потіївської сільської ради №205 від 15.07.2019 року. Крім померлої в цьому будинку разом з нею проживав та був зареєстрований на день смерті та протягом шести місяців після смерті брат ОСОБА_6 . Спадщину в шестимісячний строк прийняв ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом: проводив ремонт будинку, обробляв земельну ділянку та постійно проживав.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з останнім на день смерті та протягом шести місяців проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_2 . Тобто, спадщину в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_6 прийняла фактично його дружина ОСОБА_2 шляхом постійного проживання.

Крім того зазначає, що вона не могла раніше ознайомитися із матеріалами спадкової справи до майна померлої ОСОБА_7 , копію якої на вимогу позивача витребувано із архіву судом першої інстанції, а тому звернулася до суду, бо не могла знати про те, що ОСОБА_6 при житті отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 .

А тому позивач оскаржує зазначене рішення суду першої інстанції лише в частині її позовних вимог щодо оформлення своїх спадкових прав після смерті свого батька ОСОБА_6 .

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на місце її реєстрації - місто Харків, тому не врахував велику відстань до місця відкриття спадщини після смерті батька, також вік матері позивача ОСОБА_2 , яка фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 , а тому не врахував похилий вік особи та її фізичний стан дуже похилий вік, моральний і душевний стан.

Позивачка зверталася до спадкоємниці, яка прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_6 до ОСОБА_2 надати позивачці ОСОБА_1 згоду на прийняття спадщини після смерті батька. Однак, зазначене виконати на сьогодні не можливо за похилим віком і поганим станом здоров`я ОСОБА_2 . Таким чином вважає, що вона є дочкою померлого ОСОБА_6 та має право на спадщину, що відкрилася після смерті батька, за законом у першу чергу.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Гуто-Потіївка Радомишльського р-ну Житомирської обл., її батьками є: батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 06.05.2010 (видане повторно) серії НОМЕР_4 (а.с.15,16).

Згідно копії свідоцтва про смерть від 24.09.2013 серії НОМЕР_5 , батько позивачки ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Гуто-Потіївка Радомишльського р-ну Житомирської обл. (а.с.13).

Як вбачається з копії довідки, виданої Потіївською сільською радою Радомишльського району Житомирської області № 369 від 31.07.2018, ОСОБА_6 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з ним на день смерті та протягом шести місяців після смерті проживала і була зареєстрована дружина ОСОБА_2 .

Тобто, спадщину в шестимісячний термін після смерті ОСОБА_6 фактично прийняла його дружина ОСОБА_2 і від спадщини в установленому законом порядку не відмовилась (а.с.21,112).

При цьому суд першої інстанції правильно вважав, що відмова сестри позивачки від спадщини, яка оформлена заявою від 25.08.2015 року, правового значення не має та будь-яких наслідків не породжує, оскільки остання не є спадкоємцем, який прийняв спадщину в розумінні положень ст. 1268 та ст.1269 ЦК України, а тому не може протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, відмовитися від прийняття спадщини на користь іншої особи.

Згідно інформації, наданої 12.11.2020 Радомишльською державною нотаріальною конторою Житомирської області, спадкова справа щодо майна ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 не заводилась (а.с.59).

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

За змістом частин 1 та 3 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічні роз`яснення викладені в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі, закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18.

Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 372/2383/16-ц (провадження № 61-20920св18), від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17; від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19).

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Скориставшись своїм правом на звернення до суду за захистом порушеного права, позивач пред`явила зазначений позов, проте в ньому не зазначила причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 , які можна було б визнати поважними і визначити додатковий строк для прийняття спадщини, та не надала суду належних та допустимих доказів поважності причин пропуску вказаного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Окрім того, судом першої інстанції роз`яснено позивачу, що відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України, за письмовою згодою спадкоємця ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_1 може подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті останнього.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: