Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3429/19 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 18 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М

з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №278/3429/19 за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Житомирської області Господарчук Ірини Володимирівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - АТ "Райффайзен Банк Аваль"

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - Касянчука Сергія Вікторовича на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2021 року, постановлене під головуванням судді Дубовік О.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила скасувати рішення державного реєстратора КП Центр державної реєстрації Господарчук І.В. від 26.07.2019 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48960495 (час винесення о 10:32:31 год.), яким зареєстровано право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1595 га за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:1679, за фізичною особою ОСОБА_2 ; скасувати рішення державного реєстратора КП Центр державної реєстрації Господарчук І.В. від 26.07.2019 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47958694 (час винесення о 09:46:47 год.), яким було здійснено перереєстрацію права власності на фізичну особу ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею 296,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_2 звернув стягнення на предмет іпотеки - будинок АДРЕСА_1 загальною площею 296, 40 кв.м і земельну ділянку площею 1595 кв.м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 , шляхом набуття права власності на них на підставі рішень державного реєстратора КП Центр державної реєстрації Господарчук І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48960495 та 47958694 від 26 липня 2019 року.

Позивач вказала, що її мати ОСОБА_5 за життя уклала із АППБ «Аваль» договір іпотеки від 13.10.2005, за умовами якого передала в іпотеку зазначене вище майно в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 04.10.2005, що укладений між ОСОБА_3 та АППБ «Аваль». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, спадщину після її смерті прийняла позивачка.

Зазначила, що рішення про вчинення реєстраційної дії та сама реєстраційна дія, що полягала у здійсненні державної реєстрації переходу до ОСОБА_2 речових прав на об`єкт нерухомого майна, вчинена всупереч положень чинного законодавства України, якими визначено підстави та порядок здійснення державної реєстрації переходу прав власності на об`єкти нерухомого майна.

Державний реєстратор Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області Господарчук Ірина Володимирівна всупереч встановленого Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснила вчинення реєстраційної дії за відсутності оригіналів документального підтвердження факту настання обставин, які визначені договором та законом, як підстава задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки; направлення іпотекодержателем дійсному іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушень; отримання дійсним іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушень.

Отже, позивач вважала, що державний реєстратор неправомірно зареєструвала за кінцевим кредитором ОСОБА_2 право власності на предмет іпотеки за вищезазначеним іпотечним договором.. З урахуванням наведеного, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2021 року позов задоволено.

Скасовано рішення державного реєстратора КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Житомирської області Господарчук І. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48960495, від 26 липня 2019 року, яким зареєстроване право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1595 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:1679, за ОСОБА_2 .

Скасовано рішення державного реєстратора КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Житомирської області Господарчук І. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47958694, від 26 липня 2019 року, яким здійснено перереєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею 296,4 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - Касянчук С.В. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог. Зокрема, вказує, що сторони іпотечного договору передбачили право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, державна реєстрація якого може бути оспорена в судовому порядку. Після внесення запису про рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, скасування такого запису не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 по справі № 367/2022/15.Суд помилково зазначив, що про те, що державному реєстратору було надано неповний пакет документів для проведення реєстраційної дії. Посилається на те, що при скасуванні рішення державного реєстратора суд не вирішив питання про поновлення іпотеки на об`єкти нерухомого майна, що призведе до порушення майнових прав ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В суді апеляційної інстанції адвокат Касянчук С.В. та відповідач ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кудіна М.Г. проти доводів апеляційної скарги заперечили, надали пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві та рішенні суду.

Інші учасники процесу до суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказала, що рішення про вчинення реєстраційної дії та сама реєстраційна дія, що полягала у здійсненні державної реєстрації переходу до ОСОБА_2 речових прав на об`єкт нерухомого майна, вчинена всупереч положень чинного законодавства України, якими визначено підстави та порядок здійснення державної реєстрації переходу прав власності на об`єкти нерухомого майна.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність неправомірності прийнятого державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності на спірне майно за ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частини 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, відповідно до вимог наведених положень закону, а також враховуючи умови договору іпотеки, кредитор набуває право у позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання основного зобов`язання, про що обгрунтовано зазначив суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно зі частиною 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про що зазначено у пункті 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Однією із загальних засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставах та в порядку, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви (частина перша статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до пункту 3 частини першої статі 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для відмови в державній реєстрації прав є те, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до пункту 18 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (у редакції, чинній на момент вчинення реєстраційної дії) (далі - Порядок № 1127), за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Згідно з пунктом 57 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Пунктом 61 Порядку № 1127 закріплено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 13 жовтня 2005 року Акціонерний поштово-пенсійний банк "Аваль" та ОСОБА_5 , яка виступала майновим поручителем ОСОБА_3 , уклали договір іпотеки в забезпечення вимог банку, що випливають з кредитного договору № Z14-2/006-4/41624, укладеного між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та ОСОБА_3 04 жовтня 2005 року (т. 1 а.с. 7-9).

Предметом іпотеки за вказаним договором є житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 1595 кв. м, що розташована у с. Зарічани Житомирського району Житомирської області.

Пунктом 6.5.1 вказаного договору іпотеки передбачено, що у випадку невиконання ОСОБА_3 письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушених зобов`язань за цим або кредитним договором у встановлений іпотекодержателем строк такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки.

Рішенням Житомирського районний суду Житомирської області від 02 березня 2015 року у справі № 278/5072/14-ц стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в солідарному порядку заборгованості по кредитному договору № Z14-2/006-4/41624 від 04 жовтня 2005 року в розмірі 10041,79 долара США, що згідно з курсом Національного банку України еквівалентно 130093,58 грн, та складається з суми заборгованості за кредитом - 8878,99 долара США, що еквівалентно 115029,25 грн та з суми заборгованості по відсотках - 1162,80 доларів США, що еквівалентно 15064,33 грн (т. 1 а.с. 10-12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла (т. 1 а.с. 13).

Згідно листа приватного нотаріуса Демецької С. Л. спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ; інших осіб, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини немає (т. 1 а.с. 17).

Таким чином, в розумінні положень статей 1216, 1268, 1296 ЦК України, до ОСОБА_1 як до одного зі спадкоємців після смерті ОСОБА_5 , перейшло право власності на частину предмета іпотеки від іпотекодавця, яка належить їй з часу відкриття спадщини незалежно від відсутності свідоцтва про право на спадщину, а відтак вона набула статусу іпотекодавця.

26 липня 2019 року державний реєстратор КП "Центр державної реєстрації" Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області Господарчук І. В. здійснила державну реєстрацію за ОСОБА_2 право власності на майно, яке є предметом іпотеки, а саме: житловий будинок загальною площею 296,4 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (індексний номер рішення 47958694), та земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:1679 (індексний номер рішення 47960495) (т. 1 а.с. 26-28).

Із матеріалів справи вбачається, що вказане рішення державним реєстратором Господарчук І.В. було прийняте на підставі наступних документів (т. 2 а.с. 10-26): кредитного договору № Z14-2/006-4/41624 від 04 жовтня 2005 року, укладеного між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та ОСОБА_3 ; договору іпотеки від 13 жовтня 2005 року, укладеного між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та ОСОБА_3 для забезпечення вимог за кредитним договором № Z14-2/006-4/41624 від 04 жовтня 2005 року; договору від 26 квітня 2019 року про відступлення ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "УКРФІНАНС ГРУП" ОСОБА_2 права вимоги за кредитним договором № Z14-2/006-4/41624 від 04 жовтня 2005 року; договору від 26 квітня 2019 року про відступлення ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "УКРФІНАНС ГРУП" ОСОБА_2 права вимоги за договором іпотеки від 13 жовтня 2005 року; вимоги від 04 травня 2019 року про усунення порушень зобов`язання за кредитним договором № Z14-2/006-4/41624 від 04 жовтня 2005 року; повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 .

Дослідивши подані державним реєстратором документи, суд першої інстанції, встановив, що письмова вимога про усунення порушень була надіслана лише на ім`я ОСОБА_5 , до того ж вже після її смерті. Вимога не була направлена ні боржнику ОСОБА_3 , ні спадкоємцям іпотекодавця.

Водночас, судом встановлено, що кредитор АТ "Райффайзен банк Аваль" був обізнаний ще у жовтні 2018 року про смерть майнового поручителя, про що свідчать отриманий останнім лист ОСОБА_1 , в якому міститься повідомлення про смерть ОСОБА_5 , а також надана відповідь з роз`ясненнями про обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги банку в межах вартості успадкованого майна (т. 1 а.с. 14, 118).

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_2 не надало доказів направлення позивачу повідомлення відповідно до вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку», обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи ОСОБА_2 та його представника про те, що ОСОБА_5 набула статусу боржника поряд з ОСОБА_3 на підставі рішення Житомирського районний суду Житомирської області від 02 березня 2015 року у справі № 278/5072/14-ц про стягнення з неї та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, що є наслідком направлення ОСОБА_2 вимоги боржнику, є безпідставними, оскільки ОСОБА_5 виступала іпотекодавцем за кредитним договором № Z14-2/006-4/41624 від 04 жовтня 2005 року, укладеним між АППБ «Аваль» та ОСОБА_3 , а тому письмова вимоги про усунення порушень мала б бути надіслана іпотекодержателем не тільки боржникові, а й іпотекодавцеві (спадкоємцям), оскільки у даному випадку боржник є відмінним від іпотекодавця.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду, вважає, що суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, врахувавши, що матеріали справи не містять письмового повідомлення ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 , в якому відповідач повинен був повідомити останню про виконання кредитних зобов`язань із зазначенням суми кредитної заборгованості, необхідності усунути порушення та про те, що відповідач має намір задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, а також те, що відповідачами у справі таке повідомлення чи докази його відправлення позивачу, його отримання не надано, прийнявши до уваги відомості, надані державним реєстратором на вимогу ухвали суду першої інстанції про витребування доказів від 16.03.2020, дійшов обґрунтованого висновку, що право власності на спірне нерухоме майно набуто банком всупереч установленій Законами України «Про іпотеку» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» процедурі, без будь-якого повідомлення про це його власника, а нерухоме майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки, вибуло з власності ОСОБА_1 поза її волею.

Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги щодо наявності у матеріалах реєстраційної справи доказів надсилання письмової вимоги про усунення порушень на ім`я позивача є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 не надав доказів на підтвердження факту направлення й отримання ОСОБА_1 вимоги про погашення заборгованості з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, хоч у силу наведених норм матеріального права іпотекодержатель зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію.

Крім того, право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18, від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц, є безпідставними, оскільки у наведеному судовому рішенні викладено правовий висновок щодо застосування способу захисту порушеного права, який застосовувався у редакції статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», чинній до 16 січня 2020 року. Зокрема, суди вказували, що належним способом захисту порушеного права є скасування запису про державну реєстрацію відповідного права.

Разом з тим, у редакції наведеної статті, діючої з 16 січня 2020 року, тобто на час ухвалення судом першої інстанцій судового рішення, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; скасування державної реєстрації прав.

Наведеного висновку дійшов Верховний Суд у численних постановах, зокрема від 23 червня 2020 року у справі № 906/516/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 28 жовтня 2020 року у справі № 910/10963/19, від 13 травня 2021 року по справі №663/3284/19, від 17 травня 2021 року по справі 204/7501/17.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Отже, у постанові Верховного Суду, на яку посилається заявник у апеляційній скарзі, та у справі, що є предметом перегляду, встановлено різні фактичні обставини, тобто правовідносини не є подібними.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що спір щодо скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна.

Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому залучення до участі у справі державного реєстратора як співвідповідача, а не як третьої особи, не вплинуло на правильність судового рішення по суті спору.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 не направлялась вимога про усунення порушень боржнику ОСОБА_3 .

На спростування висновків суду першої інстанції представником відповідача адвокатом Касянчуком С.В. до апеляційного суду подано клопотання про долучення доказів. Посилаючись на те, що представником відповідача в суді першої інстанції неодноразово згадувалось про наявність квитанції у ОСОБА_2 щодо направлення рекомендованого листа 04.05.2019 ОСОБА_3 , проте відповідач зазначений доказ знайшов і отримав лист поштового зв`язку «Укрпошта» лише після ухвалення судом першої інстанції рішення, провив долучити ці докази до матеріалів справи.

Зазначене клопотання колегією суддів задоволено.

Однак, оцінивши подані докази та співставивши їх з матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку, що подані на стадії апеляційного перегляду докази не впливають на правильність ухваленого рішення судом першої інстанції.

Так, із копії квитанції АТ «Укрпошта» від 04.05.2019 вбачається, що ОСОБА_3 було направлено рекомендований лист - 631. Разом з тим стороною відповідача не підтверджено зміст відправлення та не доведено отримання цього відправлення ОСОБА_3 . Також на заперечення представника позивача щодо сумнівів у достовірності зазначеної копії квитанції та наявності її оригіналу - пояснень з боку сторони відповідача не надійшло. Лист Житомирської дирекції поштового зв`язку «Укрпошта» від 28.05.2021 не містить будь-якої інформації щодо предмету спору, оскільки у ньому йдеться про відсутність даних про відправлення за закінченням терміну зберігання.

До того ж копії документів, наданих державним реєстратором на вимогу Житомирського районного суду, на підставі яких було проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , не містять доказів направлення Вимоги про усунення порушень основного зобов`язання на адресу ОСОБА_3 40.05.2019 таку Вимогу було направлено лише ОСОБА_5 (т.2 а.с.20,22), яка на той час уже померла, про що зазначено вище.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.259,268,367,368,374,375,381-384, 390,391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - Касянчука Сергія Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 07.06.2021.

Головуючий Судді