Суддя Клименко А. М.
Справа № 644/926/21
Провадження № 2/644/1297/21
Рішення

Іменем України

18 травня 2021 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Клименка А.М.,

за участю секретаря судових засідань Джебраілової Е.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Завод «Електроважмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ДП «Завод «Електроважмаш» про стягнення заборгованості зі заробітної плати, компенсації за затримку виплати, компенсації при звільненні, тримісячного окладу та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, в якому просив стягнути з відповідача на його користь:

-нараховану, але не виплачену заробітну плату за серпень (13 днів), вересень (18 днів) та жовтень (15 днів) 2020 року в розмірі 26530,45 грн.;

-персональну надбавку (111 вид);

-компенсацію при затриманні виплат (120 вид);

-компенсацію відповідно звільненню ( 130 вид);

-середній заробіток за період затримки розрахунку з 30.10.2020 по 11.02.2021 в сумі 40860,75 грн., а всього стягнути 75846,20 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 15.05.2012 він був прийнятий на роботу до відповідача майстром дільниці термообробки литва та обрубки в кольороволиварний цех за згідно з наказом від 29.10.2020 № 1183-к звільнений з роботи за власним бажанням з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку. При звільненні відповідач не здійснив з ним остаточного розрахунку по заробітній платі.

Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року позовна заява залишена без руху і позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви.

22 лютого 2021 року ОСОБА_1 надав квитанцію про оплату судового збору та уточнений позов, в якому просив стягнути з ДП «Завод «Електроважмаш» суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 34985,45грн., суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 40860,75грн., а всього 75846,20 грн. та судовий збір в сумі 908грн.

02 квітня 2021 року від ДП «Завод «Електроважмаш» надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач просить закрити провадження у справі в частині стягнення заборгованості із заробітної плати у зв`язку з відсутністю предмета спору; за вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати врахувати графік роботи підприємства та клопотання про зменшення розміру середнього заробітку до 20 % від загально нарахованої їх суми (15566 х 20% = 3113,2грн.); здійснити розподіл витрат по сплаті судового збору у відповідності до вимог ЦПК України. На обґрунтування своєї позиції вказує, що 23 березня 2021 року на розрахунковий рахунок позивача сплачено залишок заборгованості по заробітній платі, що підтверджується довідкою № 245/385 від 25 березня 2021 року. Зазначає, що наказом т.в.о. Генерального директора ДП «Завод «Електроважмаш»№ 309 від 24 липня 2020 року на підприємстві встановлено неповний робочий тиждень. Наказом від 21 жовтня 2020 року № 247 на ДП «Завод «Електроважмаш» встановлено режим неповного робочого часу у робочі дні грудня 2020 року та січня 2021 року. Наводить розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 визнав, що 23 березня 2021 року з ним проведено остаточний розрахунок по заробітній платі, погодився, що сума середньоденного заробітку складає 389,15грн., вказав, що заборгованість по середній заробітній платі складає 51756,95грн. (133 дні х 389,15грн.), тобто фактично збільшив позовні вимоги. Заперечив проти зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

ДП «Завод «Електроважмаш» подано заперечення на відповідь на відзив, у якому наведено обґрунтування розрахунку суми заборгованості перед ОСОБА_1 , наголошено на тому, що розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні здійснюється саме за кількістю робочих днів, а не календарних, як про це зазначає позивач. Вказав, що період з 29 жовтня 2020 року по 23 березня 2021 року включає 40 робочих днів.

Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Позивач ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з відповідачем до 29.10.2020 року, був звільнений , відповідно до Наказу №1183-к за власним бажанням, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки.

Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Доводи відповідача щодо врахування періоду для розрахунку з урахуванням встановленого наказом неповного робочого тижня, судом не приймається до уваги.

Оскільки, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Вина власника не виключається при відсутності грошей на розрахунковому рахунку, фінансових труднощах підприємства тощо.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100.

Відповідно до п. 2 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно із пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи наведені законодавчі приписи та встановлені обставини спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що оформивши звільнення позивача ОСОБА_1 та видавши йому трудову книжку, відповідач ДП «Завод «Електроважмаш» свій обов`язок із проведення з позивачем повного розрахунку в день звільнення не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача ДП «Завод «Електроважмаш» відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст.117 КЗпП України.

Відповідно до наданої довідки середньоденна заробітна плата позивача складає 389,15 грн.

Статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці № 47 про скорочення тривалості робочого часу до сорока годин на тиждень та статтею 50 КЗпП України встановлено, що нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу ніж 40 годин на тиждень. Статтею 52 КЗпП визначено, що для працівників установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.

Відповідачем не надано доказів встановлення колективним договором на підприємстві меншої тривалості робочого часу, ніж це передбачено статтями 50 і 52 КЗпП, і тому, при обчисленні кількості робочих днів затримки остаточного розрахунку, суд виходить саме з тривалості п`ятиденного робочого тижня з двома вихідними, встановленого положеннями КЗпП.

Сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку із позивачем за період з 29.10.2020 (наступний день з моменту звільнення), та по 23.03.2021 (день остаточного розрахунку) складає 38915 грн. (визнаний сторонами середньоденний заробіток 389,15 грн. помножений на кількість днів прострочення 100 робочих днів).

Розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку обчислений судом з урахуванням податків та обов`язкових платежів, які підлягають відрахуванню в дохід держави при виплаті позивачу стягненої суми.

Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників.

З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 10000 грн.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача про зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку через скрутний матеріальний стан підприємства, оскільки вони не підтверджені належними та допустимим доказами.

Розподіл судових витрат в частині судового збору, суд вирішує у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» та стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 908грн.

Керуючись ст.ст. 115-117 КЗпП України, ст.ст. 12, 76, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 264-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ДП «Завод «Електроважмаш» (, м. Харків, пр. Московський, 299) про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, задовольнити частково.

Стягнути з ДП «Завод «Електроважмаш» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні в сумі 10000 грн. з урахуванням податків та обов`язкових платежів, які підлягають відрахуванню в дохід держави при виплаті стягненої суми.

Стягнути з ДП «Завод «Електроважмаш» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 у задоволенні відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через районний суд.

Суддя: