ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року

м. Харків

Справа № 615/266/20

Провадження № 22-ц/818/2183/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з рогляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретарів Кучер Ю.Ю., Каплоух Н.Б.,

Учасники справи:

Позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Відповідач: ОСОБА_4

третя особа Служба у справах дітей Валківської районної державної адміністрації Харківської області

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Валківської районної державної адміністрації Харківської області про усунення перешкод у спілкуванні, визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2020 року,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 порядок їх участі у вихованні онуки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі систематичних побачень з нею у вівторок та четвер кожного тижня в період часу з 15:00 год. до 19:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , але за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 з урахуванням стану здоров`я онуки, розпорядку дня та інших обставин, що мають істотне значення.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

27.11.2020 року позивачі по справі звернулися із заявою про ухвалення додаткового рішення суду, в якій просять ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 615/266/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ,, третя особа Служба у справах дітей Валківської РДА Харківської області про усунення перешкод у спілкуванні, визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6300 грн., на користь ОСОБА_2 5000 грн., на користь ОСОБА_3 4000 грн. та судовий збір.

В обґрунтування вказали, що 30.01.2020 року адвокатом ОСОБА_6 з кожним із них було укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги. Домовленості щодо порядку внесення гонорару деталізовані в додаткових угодах від 13.04.2020 року, які є невід`ємними частинами Договорів про надання правничої (правової) допомоги від 30.01.2020 року.

Предметом договорів було надання правничої (правової) допомоги у вигляді надання правової інформації, консультацій, роз`яснень з правових питань, складання процесуальних документів, в тому числі адвокатських запитів, та представництва інтересів клієнта під час підготовки та розгляду в порядку цивільного судочинства у Валківському районному суді Харківської області у справі за позовом про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

В п.2.6. Договорів про надання правничої (правової) допомоги від 30.01.2020 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та адвокатом зазначено, що розмір гонорару за підготовку справи до розгляду в суді першої інстанції, підготовку та подачу необхідних процесуальних документів протягом розгляду справи, поточні консультації та прибуття в суд для участі в першому судовому засіданні становить 3000 грн., 3000 грн., 2000 грн. відповідно (фіксований розмір) та додатково сплачується 500 грн. за другий та наступні виїзди для участі в судових засіданнях, у відповідності до ч.2 ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Як зазначають заявники, під час провадження в суді першої інстанції вони отримали від адвоката Василенко Т.В. такі юридичні послуги та правову допомогу:

- консультація, складання та направлення двох адвокатських запитів 28.01.2020 року;

- підготовка справи до розгляду в суді першої інстанції, підготовка та подача необхідних процесуальних документів протягом розгляду справи, поточні консультації та прибуття в суд для участі в першому судовому засіданні, зокрема, складання та направлення адвокатських запитів, складання позовної заяви, формування комплектів документів для подачі позовної заяви в суд, складання заяви про допит свідків, складання відповіді на відзив, складання заяв про долучення доказів 2 шт., прибуття до Валківського районного суду для участі в першому судовому засіданні 13.04.2020 року, складання заяв щодо судових витрат 2 шт., поточні консультації;

- виїзди для участі та участь в судових засіданнях у Валківському районному суді Харківської області 11.08.2020 року, 31.08.2020 року, 03.11.2020 року та 23.11.2020 року.

Всі витрати на правничу допомогу підтверджуються квитанціями до прибуткового касового ордера та актами. Витрати на судовий збір становили разом 2522,40 грн., що підтверджується квитанціями про сплату судового збору.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що рішенням Валківського районного суду Харківської області від 23.11.2020 року позов задоволено лише в частині позовних вимог, які фактично визнав відповідач ще до початку розгляду справи по суті, в процесі судового розгляду, не змінював свою позицію, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог та поведінку позивачів, яка завдає суттєву моральну шкоду йому та донці. Не вбачав підстав для позову та пропонував вирішити питання мирним шляхом, оскільки саме батько відіграє найважливішу роль у вихованні дитини, а позовні вимоги повністю позбавляють його можливості виконувати батьківський обов`язок. Тому з урахуванням вимог ч.1 ст.142 ЦПК України суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача понесених позивачами судових витрат. Крім того, всупереч вимогам ч.8 ст.141 ЦПК України до моменту ухвалення рішення у даній справі позивач не надав суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та докази здійснених ним витрат, які, до того ж, в значно більшому розмірі, ніж заявлені в позовній заяві, розрахунок надано лише після ухвалення рішення.

Не погоджуючись із вказаної ухвалою суду позивачі звернулись до суду з апеляційною скаргою, в якій просять суд Ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 21.12.2020 року скасувати та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6300 грн., на користь ОСОБА_2 5000 грн., на користь ОСОБА_3 4000 грн. та судовий збір.

В своїй скарзі позивачі заперечують щодо посилання суду на недотримання ч. 8 ст. 141 ЦПК України, та зазначають, що вони заздалегідь подали заяву про те, що докази судових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення та вже на четвертий день, тобто 27.11.2020 року вони надали суду докази судових витрат разом із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Зауважують, що посилання суду першої інстанції на п. 53 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року про застосування ч. 8 ст. 141 ЦПК України до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні є недоречним, адже дана справа розглядалась в порядку загального позовного провадження.

Вважають, що суд необґрунтовано зазначив про збільшення розміру судових витрат в порівнянні з позовом, адже суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну допомогу, що підлягають розподілу з власної ініціативи.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначає в ухвалі, що відповідач визнав позов в частині ще до початку розгляду справи по суті, в процесі судового розгляду не змінював свою позицію. Проте, таке твердження суду, на думку позивачів, не відповідає дійсності, оскільки у відзиві на позов відповідач проти задоволення позову заперечував в повному обсязі. Позиція відповідача протягом розгляду справи змінилась і він визнав незначну частину позовних вимог, та не навів суду аргументів та доказів своїх заперечень проти решти позову.

Щодо збільшення розміру судових витрат, ніж було заявлено в позові, позивачі пояснюють тим фактом, що через невизнання позову відповідачем та його неявок в судові засідання розгляд справи тривав більше ніж вони очікували, а отже і витрати на правничу допомогу збільшилися.

На підтвердження всіх витрат суду надано квитанції на загальну суду 15 300 грн та акти приймання передачі.

Зазначають, що застосування ч. 1 ст. 142 ЦПК України для аргументації відмови у стягненні судових витрат є актуальним лише за умови укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи. В даному випадку визнання позову не відбулося, оскільки згода відповідача з незначною частиною позовних вимог не може вважатися визнанням позову.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково.

27.11.2020 року позивачі по справі звернулися із заявою про ухвалення додаткового рішення суду, в якій просять ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 615/266/20, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6300 грн., на користь ОСОБА_2 5000 грн., на користь ОСОБА_3 4000 грн. та судовий збір.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що позов задоволено лише в частині позовних вимог, які фактично визнав відповідач ще до початку розгляду справи по суті, в процесі судового розгляду. Крім того, позивачами порушено вимоги п. 8 ст. 141 ЦПК України щодо порядку подання доказів для обґрунтування стягнення витрат на правничу допомогу.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень п.3 ч.1ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до положень ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду (ст.138 ЦПК України).

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Перевіривши матеріали справи вбачається, що стороною позивача дотримано вищенаведені вимоги процесуального законодавства щодо порядку подання доказів та безпосередньо звернення до суду з відповідною заявою, всупереч висновкам суду першої інстанції, викладеним в ухвалі від 21 грудня 2020 року.

Зокрема, позовна заява містить посилання на бажання позивачів згодом надати розрахунок витрат на правничу допомогу. Під час провадження справи в суді першої інстанції позивачами також 5.10.2020 була надана заява, в якій вони зазначають про намір надати розрахунок та докази про понесені судові витрати в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. (том 1 а.с. 110-11)

27.11.2020 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат з доданими доказами, у вигляді актів приймання передачі, та додаткових угод та квитанцій. (том 1 а.с. 149-166)

Таким чином, зазначене підтверджується матеріалами справи, та спростовує висновки суду першої інстанції щодо недотримання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Посилання суду першої інстанції на ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судова колегія оцінює критично з огляду на таке.

Предметом розгляду справи є вимоги, результат задоволення яких можна спостерігати лише в майбутньому, тому твердження суду про те, що відповідачем визнано позов є недоречним, оскільки його слова в суді першої інстанції не можуть слугувати гарантією дотримання своєї позиції в подальшому. Тому суд безпідставно послався на ч. 1 ст. 142 ЦПК України, адже про її застосування не може йти мова в даному випадку.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що заявлені вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню з наступних міркувань.

Як вбачається зі змісту позовної заяви було заявлено 3 немайнові вимоги.

Матеріали справи свідчать, що позивачами до суду першої інстанції кожним було сплачено судовий збір у розмірі 840 грн 40 коп., як за одну немайнову вимоги, оскільки вони всі три пов`язані між собою.

Судом першої інстанції задоволено лише одну позовну вимогу.

За таких обставин, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягненню підлягає на користь кожного позивача з відповідача (840,8:3) = 280 грн 27 коп. витрат, понесених на сплату судового збору.

Щодо стосується стягнення витрат на правничу допомогу, то судова колегія зазначає наступне.

Згідно актів приймання передачі наданих юридичних послуг та правової допомоги загальна вартість наданих послуг ОСОБА_1 складає 6300 грн., ОСОБА_2 - 5000 грн., ОСОБА_3 - 4000 грн.

З врахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам сума витрат на правову допомогу складає відповідно 2 100 грн. (6 300:3), 1 666,66 грн (5 000:3)., 1 333,33 (4 000:3) грн., на користь кожного з позивачів.

Загалом, всього вартість наданих юридичних послуг всім трьом позивачам складає 5 099, 99 грн. (2 100 + 1 666,6 + 1 333,3).

З врахуванням об`єму виконаних робіт та того факту, що послуги адвоката, які надані позивачам є однаковими та тотожними за змістом, тобто одні і тіж самі повторюються тричі, судова колегія вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачів, із загальної суми вартості наданої правової допомоги 5 099,99 грн. всім трьом позивачам лише в однократному розмірі 1 699,99 грн. (5 099, 99: 3), яку слід поділити на трьох позивачів в рівних частках.

Отже, на користь кожного позивача з відповідача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 566, 67 грн. ( 1 699,99: 3).

Суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги частково обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи.

На підставі викладеного, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судових витрат в сумі 846 грн. 49 коп. (566,67 + 280,27) кожному.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2020 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судові витрати в сумі 846 (вісімсот сорок шість) грн. 49 коп. кожному.

В іншій частині в задоволенні заяви - відмовити

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту в порядку ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови

складено 24 травня 2021 року