РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/1945/20

Провадження № 22-ц/4815/616/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ТзОВ "Рівнегаз збут",

третя особа АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз",

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 лютого 2021 року (ухвалене у складі судді Панас О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про визнання дій протиправними, зобов`язання списати заборгованість та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТзОВ "Рівнегаз збут", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про визнання дій протиправними, зобов`язання списати заборгованість та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Для здійснення вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму природного газу за вказаною адресою встановлений лічильник газу.

Вказує, що оплату за надані їй послуги газопостачання відповідно до спожитих обсягів природного газу, визначених на підставі фактичних показників лічильника проводить вчасно.

Проте, у листопаді 2019 року отримала рахунок, з якого їй стало відомо про існування нібито заборгованості за газ у сумі 2 449,32 грн..

З метою встановлення причин виникнення цього боргу, отримала довідку про фінансовий стан споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за період з 01.07.2015 по 31.10.2019, з якої встановила, що об`єм (обсяг) спожитого природного газу за розрахункові періоди, а саме: з вересня 2018 року по жовтень 2019 року не співпадають із фактично спожитими нею об`ємами (обсягами) газу за цей період, визначених на підставі показників лічильника та зафіксованих у абонентських книжках.

Унаслідок розбіжностей у зазначенні показників лічильника (об`єму газу) і виникла помилка у розрахунках за спожитий газ та, як наслідок, утворення помилкової заборгованості.

Зокрема, згідно фінансового стану споживача, помилково АТ "Рівнегаз" у січні 2019 року було додано 300 м. куб. газу, хоча фактично нею спожито за даними показника лічильника 50 м. куб..

Відповідно до абонентських книжок по розрахунках за користування природним газом по особовому рахунку № НОМЕР_1 фактичний обсяг спожитого природного газу, який визначено нею на підставі показників лічильника, за період з вересня 2018 по грудень 2018 року становить 300 м. куб., а за період з січня 2019 по жовтень 2019 року - 254 м. куб..

З метою коригування розрахунків за послуги газопостачання 16.12.2019 звернулася до АТ "Рівнегаз" із заявою про виправлення розбіжностей у частині визначення об`єму (обсягу) спожитого газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 з урахуванням фактичних показників лічильника та відповідно фактично спожитого обсягу природного газу.

За результатами розгляду вказаної заяви, АТ "Рівнегаз" провело перерозподіл спожитого природного газу відповідно до показників газового лічильника, зазначеного нею у платіжних документах. Тобто за період з вересня 2018 по грудень 2018 року та за період з січня 2019 по жовтень 2019 року фактично спожито 494 м. куб природного газу, що стверджує відповідним листом АТ "Рівнегаз" від 03.01.2020р..

Отже, АТ "Рівнегаз" було визначено інший обсяг спожитого природного газу, ніж зазначено у фінансовому стані по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

У зв`язку з проведенням зазначеного вище перерозподілу спожитого об`єму газу, звернулася до ТзОВ "Рівне збут" з вимогою списати обліковану заборгованість, причиною утворення якої, як зазначала вище, стали розбіжності у зазначенні показників лічильника.

Проте, відповідач здійснив перерахунок боргу частково, а саме із 2449,32 грн. списав 281,13 гри, а решту у сумі 2168,19 грн. відмовився скасовувати. Ця сума боргу обліковується по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на грудень 2019, про що свідчить відповідний рахунок за газ.

Зазначає, що фактично перерозподілений АТ "Рівнегаз" об`єм газу за вказаний період нею у повному обсязі оплачений і будь-якої заборгованості не існує, що стверджую копіями абонентських книжок по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Оскільки, спроби врегулювати зазначений спір із відповідачем виявилися безрезультатними та враховуючи, що безпідставне нарахування боргу та його наявність у неї, як споживача, перед газопостачальною організацією може призвести до негативних для неї наслідків у вигляді припинення газопостачання тощо, тобто порушення її прав споживача на отримання послуг, змушена звертатися із цим позовом до суду.

Просить суд визнати протиправними дії ТзОВ "Рівнегаз збут" по нарахуванню на особовий рахунок № НОМЕР_1 станом на жовтень 2019 року заборгованості за газопостачання у сумі 2168,19 грн.; зобов`язати ТзОВ "Рівнегаз збут" списати з її особового рахунку № НОМЕР_1 заборгованість за газопостачання у сумі 2168,19 грн., яка виникла станом на жовтень 2019 року; стягнути із ТзОВ "Рівнегаз збут" на її користь 10000 гривень моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ТзОВ "Рівнегаз збут" перерахувати по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість за газопостачання з врахуванням проведеної оплати по квитанціях про оплату за природний газ за період з січня 2018 року по жовтень 2019 року.

У задоволенні вимог щодо визнання дій протиправними, зобов`язання списати заборгованість та про стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем проведено перевірку по зверненню ОСОБА_1 за результатами якої скориговано споживання та оплата газу, проте є спірним визначений відповідачем розмір спожитого газу за відповідний період, а тому, з метою захисту прав позивача і урегулювання спору, місцевий суд прийшов до висновку про зобов`язання ТзОВ "Рівнегаз збут" перерахувати по особовому рахунку позивача заборгованість за газопостачання із врахуванням не лише відомостей зазначених контролерами, а проведеної оплати по квитанціях про оплату за природний газ за період з січня 2018 року по жовтень 2019 року.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо визнання дій протиправними, зобов`язання списати заборгованість місцевий суд виходив з того, що оскільки особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 , є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача, то списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача, а чинним законодавством не визначено механізму списання боргу. Крім того, позовна заява ОСОБА_1 не містить жодних обґрунтувань та розрахунків у частині визнання незаконною заборгованості за спожитий природний газ в сумі 2168,19 грн. станом на жовтень 2019 року.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, то суд дійшов висновку, що факт її заподіяння позивачу нею не доведений.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ТзОВ "Рівнегаз збут" оскаржило його в частині задоволених позовних вимог в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що під час судового розгляду даної справи ОСОБА_1 не змінювала предмету та підстав позовної заяви.

Проте, при ухваленні судового рішення, суд вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав ТзОВ "Рівнегаз збут" перерахувати по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість за газопостачання з врахуванням проведеної оплати по квитанціях про оплату за природний газ за період з січня 2018 по жовтень 2019 року.

Наголошує, що ОСОБА_1 , ні в позовній заяві, ні в ході розгляду справи судом, не заявляла такої позовної вимоги.

Крім цього, зауважує, що для проведення розрахунку вартості спожитого природного газу ТзОВ "Рівнегаз збут" щомісяця отримує від Оператора ГТС інформацію про обсяги спожитого природного газу у розрізі окремого побутового споживача.

Після отримання інформації від Оператора ГТС про обсяги розподіленого Оператором ГРМ природного газу споживачу, ТзОВ "Рівнегаз збут" проводить лише нарахування за поставлений газ, помноживши обсяг на ціну (вартість) газу за кожний розрахунковий місяць.

Відтак, постачальник природного газу не проводить розрахунок або перерахунок вартості спожитого природного газу на підставі відомості обходу абонентів, яка складена службовою особою іншої юридичної особи - контролера AT "РІВНЕГАЗ".

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, ухваливши нове рішення, яким в задоволенні позову у цій частині - відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що відповідачем фактично оскаржується рішення суду щодо зобов`язання ТзОВ "Рівнегаз збут" перерахувати по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість за газопостачання з врахуванням проведеної оплати по квитанціях про оплату за природний газ за період з січня 2018 року по жовтень 2019 року і враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність рішення у частині, яка не оскаржується.

Судом встановлено, що у лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТзОВ "Рівнегаз збут", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про визнання дій протиправними, зобов`язання списати заборгованість та відшкодування моральної шкоди.

Так, згідно позовної заяви ОСОБА_1 , вона просить суд: визнати протиправними дії ТзОВ "Рівнегаз збут" по нарахуванню на особовий рахунок № НОМЕР_1 станом на жовтень 2019 року заборгованості за газопостачання у сумі 2168,19 грн.; зобов`язати ТзОВ "Рівнегаз збут" списати з її особового рахунку № НОМЕР_1 заборгованість за газопостачання у сумі 2168,19 грн., яка виникла станом на жовтень 2019 року; стягнути із ТзОВ "Рівнегаз збут" на її користь 10000 гривень моральної шкоди.

Зазначені позовні вимоги ОСОБА_1 не змінювала та не доповнювала.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Суд не вправі змінювати заявлені позивачем вимоги, предмет та підстави позову.

Принцип диспозитивності цивільного судочинства покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом не повинен виходити за межі цих вимог.

Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог.

Приписами частини другої ст. 264 ЦПК України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Разом з цим, суд першої інстанції зміст позовних вимог належним чином не дослідив та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зобов`язання ТзОВ "Рівнегаз збут" перерахувати по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість за газопостачання з врахуванням проведеної оплати по квитанціях про оплату за природний газ за період з січня 2018 року по жовтень 2019 року.

Таким рішенням суд вийшов за межі заявлених позивачем вимог, самостійно змінивши предмет позову, що є недопустимим.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 лютого 2021 року в частині зобов`язання ТзОВ "Рівнегаз збут" перерахувати по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість за газопостачання з врахуванням проведеної оплати по квитанціях про оплату за природний газ за період з січня 2018 року по жовтень 2019 року скасувати.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 28 травня 2021 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.