ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/154/20 Номер провадження 22-ц/814/1028/21Головуючий у 1-й інстанції Зіненко Ю. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Кузнєцової О.Ю.

За участю секретаря Кальник А.М.

розглянула в порядку спрощеного провадження, з повідомленням учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області в складі судді Зіненко Ю.В., від 19 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СК «Країна», третя особа ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом АТ «СК «Країна», в якому просив стягнути з відповідача 40074,26 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 квітня 2017 року, близько 21:40 год. на автодорозі Київ Харків у смт. Решетилівка Полтавської області внаслідок порушення ПДР України автомобілем Hyundai Tucson, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 було скоєно ДТП, внаслідок якої він отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів кісток обох нижніх кінцівок та саден шкіри верхніх і нижніх кінцівок, які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Вироком Решетилівського районного суду від 10.08.2018 у справі № 546/281/17 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Цивільний позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 40074,26 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди.

На підставі вироку суду Решетилівським районним судом було видано виконавчий лис, який перебував на примусовому виконанні в Дніпровському РВДВС майже 2 роки та був повернутий стягувачу ОСОБА_1 без виконання, в зв`язку з відсутністю будь якого майна у боржника ОСОБА_2 .

Між винуватцем ДТП та АТ «СК «Країна» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо забезпечення транспортного засобу Hyundai Tucson, н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 у момент вчинення правопорушення.

22.05.2019 року ним було подано заяву про виплату страхового відшкодування. Разом з тим станом на день звернення до суду з даним позовом страхове відшкодування так і не було здійснене, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2021 рокупозовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 40074,26 грн. завданої матеріальної шкоди та 2003,71 грн. завданої моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь держави судові витрати в сумі 420,74 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність стягнення зі страхової компанії матеріальної шкоди в сумі 40074,26 грн. та 2003,71 грн. моральної шкоди з огляду на укладення договору обов`язкового страхування між АТ СК «Країна» та ОСОБА_2 , що є достатньою правовою підставою для відшкодування заявлених вимог в розумінні ст.ст. 22, 23, 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Не погодившись з вказаним рішення суду, його в апеляційному порядку оскаржило АТ «СК «Країна», яке, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Зокрема вказує, що на неодноразові звернення страхової компанії до ОСОБА_1 , останній ні разу не надав на їх вимогу необхідні документи, які-б підтверджували понесені ним витрати на лікування внаслідок ДТП та стали б підставою для здійснення страхового відшкодування в заявленій сумі.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення останньої.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, згідно вироку Решетилівського районного суду Полтавської області від 10.08.2018 ОСОБА_2 визнано винним за ст. 286 ч.1 КК України.

Заявлений в межах кримінального провадження цивільний позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто на його користь з ОСОБА_2 40074,26 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди.

Вказаним вироком було встановлено, що 23.04.2017 близько 21:40 год. на автодорозі сполученням Київ-Харків в районі смт. Решетилівка Полтавської області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог пунктів 12.3, 12.4, 12.9 (б), 18.1 ПДР України при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість свого автомобіля і не зупинився, чим не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_1 , який переходив проїзну частину дороги по пішохідному переходу, позначеному дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та дорожнім знаком 5.35.1 та допустив наїзд на потерпілого. Внаслідок наїзду ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді переломів кісток обох нижніх кінцівок та саден шкіри верхніх і нижніх кінцівок, які згідно висновку експерта № 745 від 12 червня 2017 року кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

На підставі вказаного вироку Решетилівським районним судом 24.09.2018 року виданий виконавчий лист № 1-кп/546/93/18 про стягнення завданої злочином матеріальної шкоди у розмірі 40074,26 грн. та моральної шкоди у розмірі 50000 грн.

В подальшому виконавчий лист було пред`явлено стягувачем ОСОБА_1 до примусового виконання в Дніпровський РВДС, проте постановою державного виконавця від 25.06.2020 року виконавчий документ повернуто стягувачу в зв`язку з тим, що в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем з`ясовано відсутність майна у боржника ОСОБА_2 , на яке можливо звернути стягнення і всі заходи по розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно листа-відповіді № 9-09/12704 Моторного (транспортного) страхового бюро України, страховиком АТ «СК «Країна» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, щодо забезпечення автомобіля Hyundai Tucson, н.з. НОМЕР_1 . Строк дії договору визначено з 22.10.2016 по 21.10.2017.

Тобто, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль винуватця перебував під страховим захистом АТ СК «Країна».

На звернення потерпілого ОСОБА_1 до страховика - АТ СК «Країна» щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю внаслідок ДТП останнім виплату так і не було здійснено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність розміру матеріальної шкоди, яка була предметом дослідження під час винесення вироку винуватцю ДТП ОСОБА_2 та необхідність стягнення моральної шкоди в розмірі 5% від страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, у відповідності до норм ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також суд встановив неможливість відшкодування винуватцем ДТП матеріальної та моральної шкоди потерпілому з огляду на відсутність у нього будь якого майна та дійшов висновку про необхідність стягнення страхової виплати з страховика АТ СК «Країна», в якого була застрахована відповідальність власника автомобіля ОСОБА_2 , що буде відповідати принципу справедливості та ґрунтується на обов`язку страховика, визначеного умовами договору та положеннями ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Під час розгляду Решетилівським районним судом Полтавської області кримінального провадження № 0000139 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_2 судом було досліджено надані потерпілим довідки Решетилівської ЦРЛ, консультаційний висновок спеціаліста, виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, довідки Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського, перелік медикаментів, використаних на лікування в об`єднаному відділенні хірургічного профілю з 23.04.2017 по 03.05.2017, квитанції, рахунки, товарні чеки. На підставі вказаних документів суд встановив, що розмір завданої матеріальної шкоди становить 40074,2 6 грн.

Вказаний вирок набрав законної сили.

Статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Положеннями п. 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно з п. 9.3 ст. 9 Закону, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100000 грн. на одного потерпілого.

З огляду на те, що розмір завданої шкоди не виходить за межі вищевказаного ліміту, місцевий суд обґрунтовано стягнув 40074,26 грн. з страховика.

Згідно ст. 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже правомірним вважає колегія суддів висновок суду щодо стягнення з страховика моральної шкоди в розмірі 5% від суми завданої матеріальної шкоди, що узгоджується з положеннями вищевказаної норми Закону.

Доводи страховика про відсутність визнання майнових прав потерпілого та безпідставність стягнення матеріальної та моральної шкоди зі страхової компанії, з огляду на ненадані потерпілим оригіналів документів щодо перебування на лікуванні та понесені ним витрати на лікування, судова колегія не бере до уваги з огляду на наступне.

З витребуваного судом апеляційної інстанції кримінального провадження вбачається, що під час розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_2 та цивільного позову ОСОБА_1 останнім було надано докази на підтвердження понесених витрат на лікування в сумі 40074,26 грн., яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Крім того, матеріали цивільної справи містять надані позивачем документально підтверджені медичними закладами письмові докази про понесені ним втрати на лікування.

Зазначені докази відповідачем в ході розгляду справи спростовані не були.

Також сторонами не заперечується факт попереднього звернення потерпілого до страхової компанії з вимогою про здійснення страхового відшкодування, яка залишилась без виконання, що стало підставною для звернення із вказаним позовом до суду.

Здійснюючи судовий захист прав та інтересів позивача, суд вказав на необхідність застосування принципу справедливості з огляду на неможливість отримання потерпілим на протязі значного проміжку часу справедливої сатисфакції як особи, яка отримала внаслідок дорожньої пригоди тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Зважаючи на обґрунтованість позовних вимог та обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування витрат, які належним чином документально підтверджені позивачем, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги та необхідності залишити рішення місцевого суду без змін, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" залишити без задоволення.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Повний текст постанови складено 28 травня 2021 року.

Судді: Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Кузнєцова О.Ю.