Номер справи 237/6219/19
Номер провадження № 2/220/29/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року Великоновосілківський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Фисун Л.С.

за участю секретаря Григораш В. А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

у с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

Представник позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що між Позивачем та Відповідачем зареєстровано шлюб, який в подальшому розірвано на підставі рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 липня 2019 року. Після укладення шлюбу, із 2007 року та до 03 вересня 2017 року сторони по справі мешкати однієї сім`єю за адресою АДРЕСА_1 . Проживаючи разом, мали спільний побут взаємні права та обов`язки подружжя. Під час проживання однією сім`єю позивач працював та мав самостійний заробіток. Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_4 2006 року народження, який з 17 жовтня 2017 року мешкає з Позивачем та своєю бабусею (матір`ю позивача) за адресою: АДРЕСА_2 . Сторони за спільні грошові кошти під час перебування у шлюбі придбали наступне майно: квартиру АДРЕСА_3 ; будівлю складу продовольчої продукції загальною площею 1954.60 кв.м. за ціною 352922.40 грн. розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ; 3/100 будівель та споруд загальною площею 1965,30 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 . У зв`язку з цим, просив суд визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 ; будівлю складу продовольчої продукції загальною площею 1954.60 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ; автомобілі SUZUKI GRAND VITARA, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та MITSUBISHI LANCER 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .

У подальшому представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, у якій зазначив, що за час шлюбу і спільного проживання сторін ними придбані транспортні засоби: у 2014 році автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , середня ринкова вартість якого складає 350 000,00 гривень; 28.02.2017 році MITSUBISHI LANCER 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , договірна вартість якого 134194.17 гривень; трактори МТЗ-80 у кількості 3-х штук д.н.з. НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ринкова вартість яких 138 750,00 грн. за кожен, всього на суму 416250,00 гривень. Оскільки, під час судового розгляду відповідач ОСОБА_3 продала автомобілі без згоди позивача ОСОБА_2 , просить суд визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 ; будівлю складу продовольчої продукції загальною площею 1954.60 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за частку спільного майна у розмірі 484194,17 гривень.

Позиції сторін.

Представник відповідача надав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що під час спільного проживання позивач дійсно мав самостійний заробіток, проте він був на рівні мінімальної заробітної плати та його ледве вистачало на придбання продуктів харчування для забезпечення родини, сторони мали на утриманні неповнолітню дитину. Все майно, що було придбано за час спільного проживання, придбане за кошти, які відповідач отримала за договором позики, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 05.09.2014 року та договором позики, укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 15.01.2017 року. Позивач не здійснював придбання майна, вказаного ним позові, вартість придбаного майна значно перевищує його заробіток за рік, доказів придбання такого майна за спільні кошти позивачем не надано, позивач не обізнаний про масив придбаного майна, більшу частину майна було придбано за п`ять місяців до розірвання шлюбу, коли між позивачем та відповідачем вже не було фактичних шлюбних стосунків. Вказане у позові майно є особистою власністю відповідача, оскільки придбано нею за власні особисті кошти, для задоволення власних потреб. На теперішній час заборгованість за договорами відповідачем не погашена, строк їх дії не сплинув. Позов ОСОБА_2 про поділ майна подружжя є необґрунтованим та безпідставним, таким, що не підтверджується жодними доказами.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому він зазначає, що позиція відповідача, викладена в відзиві не відповідає приписам закону, оскільки жодна його норма не ставить в залежність розмір доходу при поділі майна. Батько відповідачки має ФГ «Деметра нова», як позивач так і відповідач працювали в ньому та мали значно більший дохід, ніж зазначено в податковій звітності господарства. Позивач також отримував позику в своєї матері, грошові кошти від якої перейшли також у власність родини і були використані для придбання спільного майна подружжя. Крім цього, під час шлюбу сторони мали кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з якого також отримували прибуток. У 2015 році був проданий спільний автомобіль «Лексус», а кошти залишились у власності сім`ї

У судове засідання з`явився представник позивача ОСОБА_1 , який позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволені з підстав, викладених в позовній заяві та заявах про уточнення позовних вимог. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи Представник відповідача ОСОБА_7 надавав до суду заяви, про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі, у тому числі з підстав , що стороною позивача не надано доказів вартості транспортних засобів, а надані скрін копії з інтеренету не є достатнім підтвердженням їх вартості. Крім цього, спірне майно є особистою власністю відповідача, яке придбано за особисті кошти.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 20.11.2019 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя передано на розгляд Великоновосілківського районного суду Донецької області за підсудністю.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 26 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя залишено без руху.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 14 січня 2020 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд на 13 лютого 2020 року.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 лютого 2020 року продовжено відповідачу строк для подання відзиву, судове засідання відкладено на 10 березня 2020 року.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 10 березня 2020 року задоволено клопотання представника відповідача, витребувано докази в ГУ ДПС Донецької області, судове засідання відкладено.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 27 березня 2020 року здійснено перехід з розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 30 березня 2020 року підготовче судове засідання відкладено, повторно витребувано докази по справі.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 04 серпня 2020 року клопотання представника позивача задоволено, витребувано докази з ТСЦ МВС № 144 та Головного управління Держпродспоживслужби, підготовче засідання відкладено.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20 серпня 2020 року клопотання представника позивача задоволено, повторно витребувано докази, підготовче засідання відкладено.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 30 вересня 2020 року клопотання представника відповідача задоволено, витребувано докази, підготовче засідання відкладено.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 18 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 26 грудня 2019 року здійснено перехід з розгляду справи зі спрощеного провадження справи в розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2006 року, який рішенням Великоновосліківського районного суду Донецької області від 17 липня 2019 року розірвано. Рішення набрало законної сили 17 серпня 2019 року (а.с.18-19).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який після розірвання шлюбу проживає з бабусею (матір`ю позивача) ОСОБА_8 (17, 20-21).

Згідно договору купівлі-продажу будівлі від 21 жовтня 2015 року, укладеного між Фермерським господарством «Родіна» та ОСОБА_3 , останньою придбано будівлю складу продовольчої продукції, загальною площею 1954,6 кв. м, розташовану в АДРЕСА_4 . Згідно пункту 23 Договору Покупець повідомляє, що гроші, за які придбана будівля, є спільною сумісною власністю подружжя, та її чоловік ОСОБА_2 , згодний з укладенням цього договору, що підтверджується його заявою. Сторони ознайомлені з приписами ст. 65 Сімейного кодексу України (а.с.22).

З договору купівлі-продажу квартири від 26 квітня 2017 року, який укладено між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , яка діє за згодою свого чоловіка ОСОБА_2 слідує, що відповідач придбала квартиру АДРЕСА_6 . (а.с.25-27).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі договору купівлі-продажу від 07 квітня 2017 року, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 3/100 будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.31).

Згідно договору позики від 05 вересня 2014 року ОСОБА_3 отримала в борг від ОСОБА_10 грошові коти в сумі 400000 гривень. Строк дії договору з 05 вересня 2014 року, закінчується 05 вересня 2022 року (а.с.112).

Із договору позики від 15 січня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3 отримала в борг від ОСОБА_6 грошові коти в сумі 440000 гривень, строком на 5 років, до 15 січня 2022 року. (а.с.113-114).

Згідно інформації Єдиного державного реєстру транспортних засобів від 26 лютого 2020року, станом на 26 лютого 2020 року на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 за період із 21 вересня 2006 року по 03 вересня 2019 року зареєстровано: 10 жовтня 2014 року SUZUKI GRAND VITARA, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ; 28 лютого 2017 року MITSUBISHI LANCER, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.116).

Із інформації Головного управління Держпродспоживслужби в Донецькій області від 27 лютого 2020 року на ім`я ОСОБА_3 за період із 21 вересня 2006 року по 03 вересня 2019 року зареєстровані трактори в кількості три одиниці: МТЗ-80, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 ; МТЗ-80, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 ; МТЗ-80, 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 (а.с.118-119, 195-201).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, станом на 3 березня 2020 року ОСОБА_11 за період із 01.06.2006 по 31.07.2017 отримував дохід; у вигляді заробітної плати від ТОВ «КСП «Родіна», ТОВ «Великоновосілківський консервний завод», ФГ «Родіна», ФГ «Деметра Нова» у відповідних розмірах; у 2012 році дохід у вигляді спадщини в розмірі 84080 грн; у 2017 році дохід від продажу нерухомого майна в розмірі 253961 грн. ОСОБА_6 отримував дохід у вигляді заробітної плати від ФГ «Родіна», ФГ Деметра Нова» у відповідних розмірах та у вигляді дивідендів від СТОВ «Україна» (а.с.160-161).

З договорів комісії та купівлі-продажу транспортного засобу від 07 квітня 2020 року вбачається, що автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 продано ОСОБА_12 за 18000 гривень (а.с.231-239).

З договорів комісії та купівлі-продажу транспортного засобу від 03 квітня 2020 року вбачається, що автомобіль MITSUBISHI LANCER, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 продано ОСОБА_13 за 20000 гривень (а.с.234-236).

З розписки вбачається, що 01 лютого 2014 року ОСОБА_2 отримав позику у вигляді грошових коштів в сумі 800000 гривень від ОСОБА_8 в строк до 10 травня 2022 року (а.с.38).

Із копії договору купівлі-продажу транспортного засобу від 28 лютого 2017 року, укладеного між ОСОБА_14 та ОСОБА_3 вбачається, що остання придбала автомобіль MITSUBISHI LANCER, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 за 134194,17 грн (а.с.45 том 2).

Головним управлінням Держпродспоживслужби в Донецькій області від 27 жовтня 2020 року надано інформацію та копії документів, щодо тракторів, які належали ОСОБА_3 : МТЗ-80, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 ; МТЗ-80, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 ; МТЗ-80, 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 . Із наданих копій документів вбачається, що трактори колісні 04 червня 2020 року зняті з обліку в зв`язку з втратою свідоцт про реєстрацію транспортних засобів. (а.с.118-119, 195-201).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних мотивів.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Аналіз наведених норм законодавства та положень процесуального закону щодо обов`язку доказування обставин, на які сторони посилаються як підставу своїх вимог і заперечень, дає підстави для висновку, що у разі придбання майна у період зареєстрованого шлюбу спільність майна презюмується. Тягар доказування, що спірне майно не належить до спільної сумісної власності покладається на того з подружжя, хто таку презумпцію спростовує.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 у справі № 404/1515/16-ц, від 21.11.2018 у справі № 372/504/17.

В постанові від 06.02.2018 року Верховним Судом зазначено, що спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (статті77,78 ЦПК України), і це є її процесуальним обов`язком (статті12,81 ЦПК України).

Як встановлено в судовому засіданні, сторони під час шлюбу придбали наступне нерухоме та рухоме майно, яке було зареєстровано на ім`я відповідача: квартиру АДРЕСА_3 ; будівлю складу продовольчої продукції, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ; 3/100 будівель та споруд загальною площею 1965,30 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 ; автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль MITSUBISHI LANCER 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , трактори колісні МТЗ-80 д.н.з. НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 . Перелічене майно є спільним майном подружжя.

Заперечуючи проти позову, відповідач не заперечує проти факту придбання спірного майна в шлюбі, проте заперечує, що дане майно є об`єктом спільної сумісної власності, оскільки воно придбане виключно за її власні кошти, які вона отримала у виді позики від ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які до цього часу не повернуті, а позивач хоча і працював, однак його доходів не вистачало на потреби сім`ї.

Натомість, суд важає, що ці доводи відповідача не заслуговують на увагу.

Так, частиною 3 статті 61 СК України визначено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно…, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За приписами статті 65 цього Кодексу дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Договір, укладений одним із подружжя і в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Отже навіть якщо взяти до уваги ствердження відповідача про те, що під час шлюбу з позивачем нею були укладені договори позики і одержані за цими договорами грошові кошти були вкладені у придбання спірного майна, вказана обставина не має жодного значення для вирішення даної справи, оскільки договори позики укладалися в інтересах сім`ї сторін, а кошти були використані на придбання спільного майна подружжя.

Відповідачем суду не надано жодних доказів на обґрунтування того, що придбання спірного майна здійснено нею за рахунок коштів, які належали їй на праві особистої власності, згідно п.3 ч.1 ст.57 СК України.

Крім цього в договорах купівлі продажу квартири та складського приміщення зазначено, що вони придбано зі згоди чоловіка.

Відповідно до частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

За загальним правилом, встановленим ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Способи та порядок поділу майна подружжя визначені статтею 71 цього Кодексу, згідно приписів якої майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Суду не надано доказів наявності між сторонами домовленості або шлюбного договору, які б визначали нерівність їх часток у спільному сумісному майні подружжя, а тому суд виходить із того, що частки подружжя у праві спільної сумісної власності на спірне майно є рівними.

За вказаних обставин, суд вважає, що за позивачем, в порядку поділу спільного майна подружжя, необхідно визнати право власності на нерухоме майно, а саме на: Ѕ частку квартири АДРЕСА_6 ; 1/2 частку будівлі складу продовольчої продукції, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; 3/200 частки будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_5 .

Водночас судом установлено, що під час судового розгляду даної справи відповідач, без згоди позивача, відчужила спірні автомобілі на користь третьої особи, у зв`язку з чим неможливо здійснити їх поділ.

Таким чином, відповідач розпорядилась спільним сумісним майном подружжя без згоди і урахування інтересів позивача, а отриманими від реалізації автомобіля коштами розпорядилася на власний розсуд. Зокрема як зазначив представник відповідача для погашення позики.

У зв`язку з цим, позивач в ході розгляду справи, змінив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача грошову компенсацію за реалізовані автомобілі. Вартість автомобіля MITSUBISHI LANCER 2008 року випуску оцінена згідно аналізу інформації цін «Інтернет - порталу» з продажу автомобілів щодо аналогічних марок та моделей. Вартість автомобіля SUZUKI GRAND VITARA, 2010 року випуску, виходячи з його договірної вартості.

До закінчення підготовчого засідання представник відповідача не заявляв заперечень щодо суми компенсації, яку просив стягнути позивач, що визначена ним, виходячи з даних «Інтернет - порталу» з продажу автомобілів та договірної вартості. Натомість в ході судового розгляду, представником відповідача надано заяву, в якій він зазначив, що не погоджується з розміром грошової компенсації, яка визначена позивачем, виходячи з даних «Інтернет - порталу» з продажу автомобілів, посилаючись на те, що вона визначена без урахування зносу, пробігу, моделі автомобілів.

Оскільки, під час підготовчого засідання представник відповідача не заперечував щодо суми компенсації, визначеної відповідачем, а заявив його під час розгляду справи, а тому суд не бере ці заперечення до уваги.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 30 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно (Постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №61-9018сво18, Постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року № 127/7029/15-ц. Постанова Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі № 643/4589/15-ц).

Таким чином, оскільки відповідач самостійно розпорядилася автомобілями SUZUKI GRAND VITARA та MITSUBISHI LANCER, незважаючи на необхідність отримання, відповідно до положень ст. 65 Сімейного Кодексу України письмової згоди на відчуження такого цінного майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, без згоди позивача на це і не в інтересах сім`ї, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача грошової компенсації вартості 1/2 частини кожного автомобіля.

Відповідно до наданого позивачем витягу з інтернет ресурсів, середньо ринкова вартість автомобіля SUZUKI GRAND VITARA, 2010 року випуску складає 350000,0 грн.

Згідно даних ТСЦ 1442 від 26.02.2020 договірна вартість автомобіля MITSUBISHI LANCER, 2008 року випуску становить 134194,17 гривень.

Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню в якості компенсації Ѕ частини вартості автомобілів, що складає 242097,08 гривень.

Щодо інформації, зазначеній в клопотанні представника відповідача від 04.08.2020, а саме, що трактори колісні МТЗ-80 є металобрухтом і їх експлуатаційний термін закінчився, суд відноситься критично, оскільки Головним управлінням Держпродспоживслужби в Донецькій області 27 жовтня 2020 року надано копії документів на підставі яких трактори зняті з обліку з яких слідує, що трактори, які належали ОСОБА_3 : МТЗ-80, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 ; МТЗ-80, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 ; МТЗ-80, 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 зняті з обліку в зв`язку з втратою свідоцт про реєтрацію транспортних засобів.

За вказаних обставин, суд вважає, що відповідачем не доведено, що трактори не підлягають подальшій експлуатації та що втрачені документи не можуть бути відновлені. А оскільки вони зняті з обліку за заявою відповідача та фактично залишились у відповідача, суд вважає за необхідне стягнути Ѕ частину їх вартості на користь позивача. При цьому, суд приймає до уваги зазначену позивачем ринкову вартість тракторів, оскільки інших, більш достовірних доказів щодо реальної ринкової їх вартості під час підготовчого засідання відповідач не надав.

Таким чином, суд вважає, що єдиним можливим способом захисту порушених прав позивача є стягнення з відповідача грошової компенсації половини ринкової вартості тракторів, визначеної позивачем на підставі даних інтернет ресурсів з продажу автомобілів, що складає 208125 грн.

За вказаних обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 76-80, 258, 259, 263-265 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-.

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 -задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 , в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на:

-1/2 частку квартири АДРЕСА_6 ;

-1/2 частку будівлі складу продовольчої продукції, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;

3/200 частки будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частину вартості транспортних засобів в сумі 484197 (чотириста вісімдесят чотири тисячі сто дев`яносто сім) гривень 17 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Повне судове рішення складено 21 травня 2021 року

Суддя: Л.С. Фисун