Справа № 461/4340/20 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/3354/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.,

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

28 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення коштів.

В обґрунтування поданого позову покликався на те, що 28 квітня 2012 року Приморським районним судом м. Одеси вирішено стягнути з КС «Перше кредитне товариство» на користь позивача суму внеску та відсотки по ньому за депозитним Договором №ЛВ-1/0120/09/1551 від 21 вересня 2009р. та договору №ЛВ-20/0041/08/986 від 19 вересня 2008 року, з урахуванням додаткового договору №1 від 21 липня 2009 року в розмірі 9 507,57 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн, судовий збір у розмірі 95,07 грн. На сьогодні у Другому Приморському відділі ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного рішення, однак боржник ухиляється від виконання рішення суду. Таким чином, просив стягнути з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на його користь пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договорами: № ЛВ 1/0120/09/1551 від 21.09.2009р., №ЛВ-20/0041/08/986 від 19.09.2008 р. про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок: за період з 01 червня 2019 р. по 30 червня 2019 р. у сумі 99 829,50 грн та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 2 361,50 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 серпня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» (адреса: 65020, м. Одеса, вул. Базарна, 104; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договорами: № ЛВ 1/0120/09/1551 від 21.09.2009р., №ЛВ-20/0041/08/986 від 19.09.2008 року про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок: за період з 01 червня 2019 р. по 30 червня 2019 р. у сумі 99 829,50 грн.

Стягнуто з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» (адреса: 65020, м. Одеса, вул. Базарна, 104; ) на користь Державної судової адміністрації України 840,80 грн судового збору.

У задоволені позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за відрив від звичайних занять в розмірі 2 361,50 грн відмовлено.

Рішення суду оскаржила Кредитна спілка «Перше кредитне товариство».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що суд стягнув з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ хоча це не передбачено договором між сторонами у справі, ані діючим законодавством. Зазначає, що пункт 4.1, пункт 4.2., ані інші положення депозитних договорів №Л В-1/0120/09/1551 від 21 вересня 2009р. та договору №ЛВ- 20/0041/08/986 від 19 вересня 2008р. не передбачають стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Тому, норма про можливість стягнення з відповідача на користь позивача «пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ» в укладених між сторонами по справі договорах - відсутня. Вказані норми обох договорів свідчать про те, що сторони у справі при укладанні договорів не погодили конкретний розмір та вид штрафних санкцій, зокрема й не визначили суму пені за можливе порушення договірних зобов`язань. Також, не передбачено можливості стягнення такої пені у статті 526, у статті 599 Цивільного кодексу України. Вважає, що обов`язковою умовою стягнення з боржника пені на підставі ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» (ст.1) є обов`язкове визначення розміру пені «за згодою сторін», а подвійна облікова ставка НБУ (ст.30) є граничною межею, яку сторони не можуть перевищити цією згодою. Положення наданих позивачем до справи депозитних договорів не містять умов щодо погодження їх сторонами суми пені за прострочення повернення КС «ПКТ» суми депозитних вкладів та нарахованих процентів.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити - без змін.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Судом встановлено, що 28 квітня 2012 року заочним рішенням Приморським районним судом м. Одеси у цивільній справі №1522/6783/12 за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» вирішено стягнути з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 суму внеску та відсотки по ньому за депозитним Договором №ЛВ-1/0120/09/1551 від 21 вересня 2009р. та договору №ЛВ-20/0041/08/986 від 19 вересня 2008р., з урахуванням додаткового договору №1 від 21 липня 2009 в розмірі 9 507,57 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн, судовий збір у розмірі 95,07 грн(а.с.6-9).

Даним рішенням суду встановлено факт наявності заборгованості у кредитної спілки «Перше кредитне товариство» по договорах №ЛВ-1/0120/09/1551 від 21 вересня 2009р. та договору №ЛВ-20/0041/08/986 від 19 вересня 2008р. про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок в розмірі 5 555 грн. та 6 900 грн.

10.05.2012 рішення суду набрало законної сили.

21.06.2012 видано виконавчий лист № 1522/6783/12, який скеровано на виконання до відділу ДВС Приморського районного управління юстиції у м. Одесі.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що є підстави для застосування ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та відповідно, нарахування пені за даним Законом. За період з 01.06.2019 по 30.06.2019, тобто за 30 днів облікова ставка НБУ - 17,5%, подвійна облікова ставка становить - 35 %; 9 507,57 х 35,0% = 3 327,65; 3 327,65 x 30 = 99 829,50 грн. На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договорами: № ЛВ 1/0120/09/1551 від 21.09.2009, №ЛВ-20/0041/08/986 від 19.09.2008 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок: за період з 01 червня 2019 р. по 30 червня 2019 р. у сумі 99 829,50 грн.

Проте, посилання суду першої інстанції на положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», як на підставу для стягнення пені, є помилковими.

З матеріалів справи убачається, що умовами укладених між сторонами депозитних договорів від 19 вересня 2008 року та 21 вересня 2009 року, не передбачено відповідальності кредитної спілки за несвоєчасне виконання зобов`язання у вигляді сплати пені.

Згідно з преамбулою Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», предметом регулювання даного закону є договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності.

Тобто, дія Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» не поширюється на правовідносини, які виникли між юридичною та фізичною особою.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 є фізичною особою суб`єктом підприємницької діяльності, тому до правовідносин, що виникли між сторонами у спорі, не підлягає застосуванню Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 серпня 2020 року скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 27.05.2021

Головуючий

Судді