Справа № 200/1606/19
Провадження № 2/201/1586/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

31 травня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого - судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Мілової Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2019р. КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди (а.с. 1 2).

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєвої Т.Ю. від 30.01.2019р. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 11)

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Томаш В.І. від 13.05.2019р. справу прийнято до свого провадження (а.с. 23).

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.07.2019р. здійснено перехід до загального позовного провадження (а.с. 25).

У зв`язку із закінченням строку відрядження судді Томаш В.І., ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2019р. ОСОБА_3 справу прийнято до свого провадження (а.с. 32).

Справу було знято з розгляду у зв`язку із відстороненням судді Литвиненко І.Ю. від посади, після чого справу передавано на новий авторозподіл, протоколом авторозподілу визначено суддю Яковлева О.Я. (а.с. 54-55).

У зв`язку із відстороненням судді ОСОБА_4 від посади, справу передавано на новий авторозподіл, протоколом авторозподілу визначено суддю Лукінову К.С. (а.с. 59).

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Лукінової К.С. від 23.12.2020р. справу за підступністю передавано до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 62).

Справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 10.02.2021р. (а.с. 69).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумової О.С. від 11.02.2021р. справу прийнято до провадження, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 71).

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 16.10.2018р. на перехресті пр. Д. Яворницького - вул. Короленка в напрямку вул. Центральної в м. Дніпрі, з 13 год. 33 хв. до 15 год. 47 хв. сталася затримка у русі трамвайного маршруту № 1 тривалістю на 2 год. 14 хв. Причиною затримки у русі трамвайного маршруту стало припаркування автомобіля марки Infiniti FX, державний номер НОМЕР_1 , на трамвайних рейках. На місце події були викликані співробітники патрульної поліції екіпаж №213. На водія автомобіля марки Infiniti FX, державний номер НОМЕР_1 , була складена постанова за ч. 3 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного у вигляді штрафу. Даний факт підтверджується листом Департамента патрульної поліції управління патрульної поліції в Дніпропетровській області № 276 зі 19/03-2018 від 02.11.2018р.

В результаті простою трамваю по маршруту № 1 КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради зазнало матеріальні збитки, що підлягають відшкодуванню за рахунок власника вищезазначеного автомобіля, винуватця цієї ситуації, оскільки його неправомірні дії знаходяться в причинно наслідковому зв`язку із наслідками у вигляді матеріальних збитків позивачеві, які підтверджуються розрахунком втрати доходів через простій трамвайного маршруту № 1 від 16.10.2018р. складений на підставі Методичних рекомендацій щодо визначення втрат підприємств міського електричного транспорту у випадках тимчасового закриття або перешкоджання рухові трамваїв чи тролейбусів, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу України від 31.12.2010р. № 490. Розмір шкоди спричиненої внаслідок затримки в русі транспорту становить 10 259,40 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму матеріальної шкоди у розмірі 10 259,40 грн.

Від представника позивача ОСОБА_5 (який діє на підставі довіреності №3448 від 30.12.2020р.) до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 79).

Відповідач в судове засідання, призначені на 09.03.2021р., 16.04.2021р. та на 31.05.2021р. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на підтверджену адресу реєстрації місця його проживання, будь-яких клопотань і відзиву на позовну заяву до суду не надав (а.с. 61, 72, 78, 85).

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що 16.10.2018р. на перехресті пр. Д. Яворницького - вул. Короленка в напрямку вул. Центральної в м. Дніпрі, з 13 год. 33 хв. до 15 год. 47 хв. сталася затримка у русі трамвайного маршруту № 1 тривалістю на 2 год. 14 хв. Причиною затримки у русі трамвайного маршруту стало припаркування автомобіля марки Infiniti FX, державний номер НОМЕР_1 , на трамвайних рейках. На місце події були викликані співробітники патрульної поліції екіпаж №213.

Постановою серії ЕАВ № 670054 від 16.10.2018р. водія автомобіля марки Infiniti FX, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу у розмірі 510,00 грн., оскільки останній, керуючи транспортний засобом здійснив стоянку на перехресті просп. Д. Яворницького та вул. Короленко, а також на трамвайній колії, що створило перешкоди дорожньому руху (заблокувало рух трамваїв), чим порушив вимоги ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с. 88).

Окрім вказаної постанови, даний факт також підтверджується листом Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Дніпропетровській області № 276зі19/03-2018 від 02.11.2018р. (а.с. 4).

В результаті простою трамваю по маршруту № 1 КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради зазнало матеріальні збитки, що підлягають відшкодуванню за рахунок власника вищезазначеного автомобіля, винуватця цієї ситуації, оскільки його неправомірні дії знаходяться в причинно наслідковому зв`язку із наслідками у вигляді матеріальних збитків позивачеві, які підтверджуються розрахунком втрати доходів через простій трамвайного маршруту № 1 від 16.10.2018р. складений на підставі Методичних рекомендацій щодо визначення втрат підприємств міського електричного транспорту у випадках тимчасового закриття або перешкоджання рухові трамваїв чи тролейбусів затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу України від 31.12.2010р. № 490.

Відповідно до розрахунку втрат доходів через простій трамвайного маршруту № 1 від 16.10.2018р. зроблених згідно з Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 490 від 31.12.2010р. «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо визначення втрат підприємств міського електричного транспорту у випадках тимчасового закриття або перешкоджання рухові трамваїв чи тролейбусів», розмір шкоди спричиненої внаслідок затримки в русі транспорту становить 10 259,40 грн. (а.с. 5).

Статтею 1 Закону України «Про міський електричний транспорт» встановлено, що міський електричний транспорт - складова частина єдиної транспортної системи, призначена для перевезення громадян трамваями, тролейбусами, поїздами метрополітену на маршрутах (лініях) відповідно до вимог життєзабезпечення населених пунктів. Маршрут (лінія) - напрямок руху трамвая, тролейбуса (поїзда метрополітену, швидкісного трамвая) за встановленим розкладом між визначеними та відповідно обладнаними пунктами на зупинках.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про міський електричний транспорт» тимчасове припинення або обмеження надання транспортних послуг може застосовуватись у випадках, передбачених Правилами дорожнього руху.

Стаття 13 Закону України «Про міський електричний транспорт» встановлює право перевізника вимагати відшкодування втрат за тимчасове закриття або перешкоджання рухові.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В обґрунтування розміру збитків під час затримки руху позивачем КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, зроблений розрахунок відповідно до Методичних рекомендацій щодо визначення втрат підприємств міського електричного транспорту у випадках тимчасового закриття або перешкоджання рухові трамваїв чи тролейбусів, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 490 від 31.12.2010р., розмір шкоди спричиненої внаслідок затримки в русі транспорту становить 10 259,40 грн. (а.с. 5).

Пунктом 2 Методичних рекомендацій визначено, що втрати перевізника від тимчасового закриття або перешкоджання рухові на визначених договором про організацію надання транспортних послуг маршрутах та від пошкоджень об`єктів міського електричного транспорту розраховуються, в тому числі, у випадку зменшення фактичного обсягу транспортної роботи через перешкоджання рухові за маршрутом (маршрутами) іншими транспортними засобами, власниками яких є юридичні або фізичні особи.

Втрати від тимчасової затримки руху на маршрутах міського електричного транспорту з незалежних від перевізника причин можуть визначатися шляхом розрахунку показників зміни обсягів транспортної роботи перевізника (базовий метод) або за показниками часу вимушеного простою і виручки за годину роботи рухомого складу (альтернативний метод) (п. 2.1 Методичних рекомендацій).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що тимчасове перешкоджання рухові трамваю, яке відбулася з вини відповідача спричинило КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради матеріальну шкоду у вигляді упущеної вигоди у розмірі 10 259,40 грн.

Виходячи з викладеного, враховуючи не надання відповідачем відзиву на позов з відповідними запереченнями, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради про стягнення шкоди, спричиненої перешкоджанням рухові трамваїв підлягають задоволенню.

Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до платіжного доручення від 25.01.2019р. № 475 на суму 1 921,00 грн. (а.с. 3).

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 262-265 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про міський електричний транспорт», ст. 22, 1166, 1187 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення упущеної вигоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради (49038, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 119-а, ) суму матеріальної шкоди у розмірі 10 259 (десять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради (49038, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 119-а, ) судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 03 червня 2021 року.

Суддя Наумова О.С.