РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

при секретарі Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем було укладено угоду про надання послуг від 26.05.2017 року. За умовами вказаної угоди відповідач зобов`язувався надати позивачу послуги з розповсюдження та реалізації належного йому товарів. Кошти за реалізований виконавцем товар за умовами п.2.2 договору мали бути передані замовнику наступного дня з моменту їх отримання. Відповідач мав надати позивачу такі послуги протягом одного місяця, а саме з 26.05.2017 року по 26.06.2017 року. Непроданий у період дії договору товар підлягає поверненню, згідно п.2.3 договору. Для виконання умов договору згідно акту передачі-приймання від 26.05.2017 року позивачем було передано відповідачу товар на загальну суму 50 000,00 грн. Протягом дії договору відповідач не передав позивачу жодної суми грошових коштів, а по спливу строку дії договору припинив з ним будь-яке спілкування і не виходить на зв`язок до теперішнього часу. Відповідачем не повернуто ні товар, ні грошові кошти за нього. Отже, ОСОБА_2 не виконав взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг від 26.05.2017 року, чим завдано позивачу збитків у розмірі вартості переданого йому по акту передачі-приймання від 26.05.2017 року товару, а саме у розмірі 50 000,00 грн. У зв`язку з цим, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. та судові витрати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.08.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, згідно якого зазначив, що з позовними вимогами не згоден у зв`язку з тим, що між відповідачем та позивачем перебували фактичні трудові відносини з січня 2017 року по серпень 2017 року включно без офіційного оформлення. В позові не зазначено, який саме товар зазначений в угоді, в якій кількості, яка специфікація товару. Позивач не визначився зі сферою правовідносин питання заборгованості це один вид правовідносин, а питання виконання трудових обов`язків по продажу товару це інший вид правовідносин. Яким чином надана угода стосується питання заборгованості в позові не зазначено. Крім того, щодо правовідносин з ФОП ОСОБА_1 зазначив, що відповідач систематично був змушений підписувати угоди про надання послуг на випадок якщо буде якась перевірка з ДФС або держохоронпраці, щоб перебування працівників у ФОП ОСОБА_1 було законним. Враховуючи викладене, а також той факт, що позовна заява не містить предмету та підстав позову, не містить відповідних доказів та обґрунтування, а обраний спосіб захисту є не тільки помилковим, але й надуманим та неправдивим, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, стягнути з позивача на свою користь 4000 грн. на правову допомогу адвоката та судовий збір.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 26.05.2017 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено угоду про надання послуг.

За умовами вказаної угоди виконавець зобов`язується надати такі послуги: розпорядження та реалізації товарів, наданих йому замовником, згідно акту приймання-передачі. Отримання коштів за проданий товар з подальшою їх передачею замовнику.

Відповідно до п.2 угоди протягом строку дії договору виконавець здійснює розпорядження третім особам та/або контрагентам замовника, згідно переліку пропозицій, щодо придбання товару замовника. За прийнятими пропозиціями здійснює доставку та продаж товару, з прийняттям від покупців коштів для замовника. Отриманні за продаж товару кошти підлягають передачі замовнику не пізніше наступного дня після їх отримання. Непроданий у період дії договору товар ввірений виконавцю підлягає поверненню не пізніше наступного дня після закінчення договору. Виконавець несе матеріальну відповідальність за пошкодження чи втрату товару замовника, у розмірі вартості товару. У випадку пошкодження чи втрати товару виконавцем відшкодовується його вартість, визначена у акті приймання-передачі, замовнику не пізніше 10 днів з моменту його пошкодження чи втрати.

Згідно п.3.1 угоди за виконану роботу замовник оплачує виконавцеві винагороду в розмірі 3000,00 грн. Термін дії угоди з 26.05.2017 року до 26.06.2017 року.

Для виконання умов договору згідно акту передачі-приймання від 26.05.2017 року ФОП ОСОБА_1 передано ОСОБА_2 товар на загальну суму 50 000,00 грн.

З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є цивільними і врегульовані ст.ст. 526, 610, 901, 903 ЦК України.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно із ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 цієї статті у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Згідно з вимогами ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач заперечує отримання товару на суму 50 000 грн., з врахуванням того, що доказів передачі товару у найм, кількості та вартості, суду не надано. Сам акт прийому-передачі матеріальних цінностей (товару) на загальну вартість не може бути належним доказом отримання товару.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, постановляє рішення в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, отже, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є не обґрунтованими, не доведені наданими матеріалами справи, а заперечення відповідача, викладені у відзиві, не спростовані, а тому задоволенню не підлягають.

За таких обставин позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору на користь позивача не відшкодовуються.

Що стосується вимог відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.

У відповідності до частин першої шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, доказ про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

За правилами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що відповідачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, то підстав для вирішення питання розподілу витрат понесених відповідачем не вбачається.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.526, 626, 627, 612, 629, 901 ЦК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І.Майдан