Номер провадження: 22-ц/813/3228/21
Номер справи місцевого суду: 495/9109/17
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2019 року, постановлену під головуванням судді Шевчук Ю.В., по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року у справі за позовом Малого приватного підприємства «Мрія 2» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Білгород-Дністровська міська рада Одеської області про визнання договорів недійсними та витребування майна, -

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року у справі за позовом МПП «Мрія 2» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Білгород-Дністровська міська рада Одеської області про визнання договорів недійсними та витребування майна.

В обґрунтування якої зазначив, що 31.07.2019 року ним було отримано рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 2-6686/08 від 23.10.2008 року, яким позовна заява ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до МКП «Мрія-2», виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради задоволена в повному обсязі.

Визнано договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 10.09.2008 між МКП «Мрія-2» та ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , згідно якого МКП «Мрія-2» продали, а ОСОБА_5 і ОСОБА_4 купили магазин змішаної торгівлі літ. «Б» з самовільно реконструйованими підвальними приміщеннями, розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 1168,2 кв.м. та торговою площею 718 кв.м. на земельній ділянці площею 0,045 га (державний акт на право постійного користування землею серії ОД №27-005 від 17.04.1995, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №5)дійсним.

Визнано за ОСОБА_5 і ОСОБА_4 право власності на магазин змішаної торгівлі літ. «Б» з самовільно реконструйованими підвальними приміщеннями, розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 1168,2 кв.м. та торговою площею 718 кв.м. на земельній ділянці площею 0,045 га (державний акт на право постійного користування землею серії ОД №27-005 від 17.04.1995, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №5) в рівних частках.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №2- 6686/08 від 23.10.2008 набрало законної сили 03.11.2008 року.

Вищевказаним рішенням суду встановлено, що представник виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання з`явився, з позовом погодився в повному обсязі, просив задовольнити. Представник МКП «Мрія-2» судове засідання з`явився, з позовом погодився в повному обсязі, пояснивши, що всі умови договору виконані, претензій немає та просив позов задовольнити.

Також Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області у справі №2- 6686/08 встановлено, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна повністю прийняли у своє володіння та розпорядження магазин змішаної торгівлі літ. «Б», розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 1168,2 кв.м.

Також ОСОБА_1 зазначив, що 31.07.2019 року він отримав копію рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 червня 2010 року у справі №2-3862/10, яким позовна заява ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво задоволена в повному обсязі.

Визнано в рівних частинах за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 право власності на самочинно збудовані будівлі, які розташовані на території магазину змішаної торгівлі літ. «Б», загальною площею 1168,2 кв.м. та торговою площею 718 кв.м. по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,045 га.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №2- 3862/10 від 04 червня 2010 року набрало законної сили 15.06.2010 року.

ОСОБА_1 вважає, що МКП «Мрія-2» не могло бути власником магазину змішаної торгівлі літ. «Б», загальною площею 1168,2 кв.м. на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 10.08.2010 року на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради, замість договору купівлі-продажу від 18.06.1999 року та акта передачі майна державного підприємства від 21.06.1999 року, на час розгляду цивільної справи № 495/9109/17 оскільки МКП «Мрія-2» продало магазин змішаної торгівлі літ. «Б», загальною площею 1168,2 кв.м. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 10.09.2008 року.

ОСОБА_5 і ОСОБА_4 в рівних частинах достовірно були власниками магазину змішаної торгівлі літ. «Б», загальною площею 1168,2 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу та технічного паспорту станом на 15.06.2010 року.

Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради був відповідачем у справах №2-6686/08 та №2-3862/10, в обох справах представник виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради позовні вимоги визнав в повному обсязі. Таким чином виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради не міг видати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно 10.08.2010 (тобто менше ніж два місяці після набрання законної сили рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №2- 3862/10) на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради, замість договору купівлі-продажу від 18.06.1999 року та акта передачі майна державного підприємства від 21.06.1999 року, дата 05.08.2010 року, номер 775, оскільки виконавчому комітету Білгород-Дністровської міської ради було достовірно відомо, що власниками магазину змішаної торгівлі літ. «Б», загальною площею 1168,2 кв.м, по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,045 га. с ОСОБА_5 і ОСОБА_4 в рівних частинах.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року в частині позовних вимог МКП «Мрія-2» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволені позову МКП «Мрія-2» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про витребування нерухомого майна відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що ті обставини, що власником спірного майна є ОСОБА_5 і ОСОБА_4 на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №2-6686/08 від 23.10.2008, яке набрало законної сили, та рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №2-3862/10 від 04 червня 2010 року, а не позивач, містять наявність всіх складових для надання їм статусу нововиявлених.

Дані обставини підтверджується фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують той факт, що МКП «Мрія-2» є власником спірного майна, який покладений в основу судового рішення, та впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

Отже, судом першої інстанції невірно віднесено нововиявлені обставини до спроби здійснити переоцінку доказів, вже оцінених судом у процесі розгляду справи у судах першої інстанції.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу, що МКП «Мрія-2», його директор ОСОБА_5 та ОСОБА_4 свідомо ввели в оману суд та інших учасників справи, не повідомивши про те, що спірне майно належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ще з 2008 року.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу, директор МКП «Мрія-2» Караулян І.М. зазначає, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 не є нововиявленими обставинами у розумінні ст. 423 ЦПК України, оскільки власником магазину змішаної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 згідно діючого законодавства є МКП «Мрія-2», що підтверджується документами та саме МКП «Мрія-2» придбало вказане нерухоме майно, побудувало нове, ввело його до експлуатації, отримало дозвільні документи, отримало свідоцтво про право власності, зареєструвало своє право у встановленому порядку та з 1999 року МКП «Мрія-2» користується цим майном виключно у своїй діяльності.

Сторони про розгляд справи на 19 травня 2021 року сповіщені належним чином (а.с. 123-134 т. 4).

На адресу суду надійшла заява адвоката Губського А.В., представника ОСОБА_1 про відкладання розгляду справи з тих підстав, що він 19.05.2021 року приймає участь у справах призначених у Приморському районному суді м. Одеси (а.с. 135-141 т. 4).

Розглядаючи клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 перебуває у провадженні з січня 2020 року (а.с. 2 т. 4).

Неодноразово до суду апеляційної інстанції звертався апелянт ОСОБА_1 з клопотаннями про відкладання розгляду справи (а.с. 72-74, 98-99 т. 4).

В судове засідання, призначене на 19.05.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи був сповіщений завчасно 24.03.2021 року (а.с. 126-127 т. 4).

Адвокат Губський А.В., який представляє інтереси ОСОБА_1 , просив слухання справи, призначеної на 03 березня 2021 року відкласти, посилаючись на зайнятість 19 травня 2021 року в інших судових процесах призначених у суді першої інстанції (а.с. 136 т. 4).

Відповідно до статті 44 ЦПК України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Зловживанням процесуальними правами в розумінні процесуального закону є, крім іншого, вчинення (або не вчинення) дій, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника МКП «Мрія-2», дослідивши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів, які б підтверджували наявність нововиявлених обставин, а доводи заявника не є доказом наявності новоявлених обставин, а є спробою здійснити переоцінку доказів, вже оцінених судом у процесі розгляду справи у судах першої інстанції.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Новововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.5 своєї постанови №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» зазначив, що обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ЦПК України, не є нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Судом встановлено, що право власності на магазин змішаної торгівлі літ. «Б» загальною площею 1171,7 кв.м. належить МКП «Мрія-2» на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 10.08.2010 року на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради, замість договору купівлі-продажу від 18.06.1999 року та акта передачі майна державного підприємства від 21.06.1999 року, дата 05.08.2010 року, №775, право власності на який зареєстровано КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» 12.08.2010 року, реєстраційний номер вищевказаного майна 31187424. Ці докази були досліджені при розгляді справи і закріплені в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2018 року та підтверджені правовою позицією Верховного суду по даній справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Як вбачається зматеріалів справи рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2018 року позовну заяву МКП «Мрія-2» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Білгород-Дністровська міська рада про визнання договорів недійсними та витребування майна було задоволено.

Поновлено МКП «Мрія-2» строк звернення до суду щодо захисту порушених прав. Визнано недійсним договір позики, укладений між ОСОБА_2 , від імені якої діяв ОСОБА_1 та МКП «Мрія-2» в особі директора Конаревої А.М., посвідчений 07.08.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим номером 3038.

Визнано недійсним договір іпотеки від 07.08.2013 року магазину змішаної торгівлі, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: магазину змішаної торгівлі літ. «Б» загальною площею 1168,2 кв.м., та належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 10.08.2010 року на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради, замість договору купівлі-продажу від 18.06.1999 року та акта передачі майна державного підприємства від 21.06.1999 року, дата 05.08.2010 року, №775, право власності на який зареєстровано КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» 12.08.2010 року, реєстраційний номер вищевказаного майна 31187424, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., та зареєстрованого в реєстрі за №3039, укладений між ОСОБА_2 від імені якої діяв ОСОБА_1 та МКП «Мрія-2» в особі директора Конаревої А.М.

Визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 07.08.2013 року посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., та зареєстрованого в реєстрі за № 3041, укладений між ОСОБА_2 від імені якої діяв ОСОБА_1 , та МКП «Мрія-2» в особі директора Конаревої А.М.

Визнано договір про внесення змін №1 від 20.09.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., за реєстровим №3852 до Договору позики грошей, посвідченого 07.08.2013 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., та зареєстрованого в реєстрі за №3038 недійсним.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 05.12.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., за реєстровим № 5754.

Витребувано із володіння ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь МКП «Мрія-2» магазин змішаної торгівлі, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: магазину змішаної торгівлі літ. «Б», загальною площею 1168,2 кв.м., та належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 10.08.2010 року на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради, замість договору купівлі-продажу від 18.06.1999 року та акта передачі майна державного підприємства від 21.06.1999 року, дата 05.08.2010 року, номер 775, право власності на який зареєстровано КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» 12.08.2010 року, реєстраційний номер вищевказаного майна 31187424.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь МКП «Мрія-2» судовий збір у розмірі 8000 грн.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 13.12.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову МКП «Мрія-2» відмовлено.

Ухвалою Верховного суду України від 03.07.2019 року касаційну скаргу МКП «Мрія-2» задоволено частково, постанову апеляційного суду Одеської області від 13.12.2018 року скасовано. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року в частині вирішення позовних вимог МКП «Мрія-2» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05.12.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення. У задоволенні позову МКП «Мрія-2» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05.12.2014 року відмовити. В іншій частині рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року залишено без змін.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 зазначив, що 31.07.2019 року ним було отримано рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 2-6686/08 від 23.10.2008, яким право власності на спірний об`єкт магазину визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Відповідно до матеріалів справи, судами встановлено, що право власності на магазин змішаної торгівлі літ. «Б» загальною площею 1171,7 кв.м. належить МКП «Мрія-2» на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 10.08.2010 року на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради.

За таких підстав, колегія суддів погоджується з висновку суду першої інстанції про те, що зазначені докази не є нововиявленими доказами.

Більше того, 31.07.2019 року ОСОБА_1 стверджує, що отримав копію рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №2-3862/10 від 04 червня 2010 року, яким позовна заява ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво задоволена в повному обсязі, однак відповідно до витребуваних матеріалів даної справи, вбачається, що рішення суду було скасовано, та в подальшому позов залишено без розгляду.

На підставі встановлених обставин, розглянувши справу в межах поданої заяви,взявши до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд на законних підставах відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, оскільки заявником не наведено обставин, із наявністю яких закон пов`язує необхідність перегляду та скасування судового рішення, також не надано доказів, які б підтверджували наявність нововиявлених обставин.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ті обставини, що власником спірного майна є ОСОБА_5 і ОСОБА_4 на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №2-6686/08 від 23.10.2008, яке набрало законної сили, та рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі №2-3862/10 від 04 червня 2010 року, а не позивач, містять наявність всіх складових для надання їм статусу нововиявлених, колегія суддів вважає безпідставними, такими, щоспростовується матеріалами справи та встановленими судом обставинами, оскільки обставини, на якіпосилається заявник не є нововиявленою обставиною для перегляду судового рішення.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 27 травня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________С.М. Сегеда