Номер провадження 2/754/3284/21
Справа №754/2158/21
РІШЕННЯ

Іменем України

24 листопада 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Саламон О.Б.

з участю секретаря судового засідання Костриця В.В.

позивача та представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про усунення перешкод в користування житловим приміщенням та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та стягненням коштів у розмірі 16 113,84 грн.

Вимоги позову обґрунтовано тим, що постановою Київського апеляційного суду від 05.12.2019 в цивільній справі № 754/11747/18 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_7 про визнання права власності та витребування з чужого незаконного володіння квартири АДРЕСА_1 задоволено частково, та витребувано із незаконного володіння відповідача ОСОБА_3 на користь позивача 5/8 вказаної квартири та по 1/8 частині на ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , при цьому 1/8 частина спірної квартири лишилась у фактично незаконному володінні відповідача ОСОБА_3 . На підставі вказаної постанови право власності на частки в кв. АДРЕСА_1 зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Після реєстрації права власності на квартиру, позивач неодноразово зверталась до відповідача та її чоловіка з пропозиціями щодо спільного користування квартирою, всупереч своїм інтересам йшла на зустріч, відтерміновуючи в часі на їх прохання вирішення цього питання. Проте, не зважаючи на той факт, що позивачу та її дітям спільно належить 7/8 частин квартири, відповідач відмовляється надати доступ до квартири, чим порушує законні права позивача на володіння, користування і розпорядження нею. Також, зважаючи на те, що відповідач свідомо незаконно користується належним позивачу майном, порушуючи її право власності на квартиру, ОСОБА_1 вважає, що існують достатні правові підстави для стягнення з відповідача доходів, які вона могла одержати від використання належної їй частки квартири з моменту, коли вона дізналась про незаконність свого володіння. Тому просить вселити позивача в спірну квартиру, зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою. Також позивач просить стягнути грошові кошти з відповідача у розмірі 16 113,84 грн., мотивуючи тим, що відповідач незаконно користується належним позивачу майном, порушуючи право власності на квартиру, а також вважає, що існують достатні правові підстави для стягнення з відповідача доходів, які вона могла одержати від використання належної позивачу частки квартири з моменту, коли дізналась про незаконність свого воління. Розмір грошових коштів нарараховано у відповідності до Рішення Київської міськї ради від 02.10.2013 року № 42/9630 «Про визначення мінімальної вартості місячної оренди 1 кв. метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб».

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.02.2021 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в загальному порядку, призначено підготовче судове засідання по справі.

17.05.2021 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено залучити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до участі у справі в якості третіх осіб , які не заявляють самостійних вимог.

У відзиві на позовну заяву, поданому і підписаному до суду 22.06.2021 представником відповідача ОСОБА_3 - адвокатом Колесником К.А. заперечують щодо викладеного в позові, зазначено про те, що позивач у фактичне володіння квартири не вступав, оскільки нею ініційовано судовий процес щодо визнання договорів недійсними. Окрім зазначеного, ані позивач, ані відповідач фактично квартирою не володіють, оскільки в рамках розгляду цивільної справи на спірне майно накладено арешт. Щодо вселення позивача в спірну квартиру зазначають про те, що такі дії призведуть до порушення прав іншого співвласника ОСОБА_3 . Також на пропозиції відповідача щодо зустрічей з метою врегулювання спірних питань з позивачем стверджують про відхилення таких пропозицій. Вважають примусове вселення можливим лише після вирішення сторонами або судом порядку користування житловим приміщенням та за відсутності обмежень щодо арештів на майно. Заперечують також щодо стягнення коштів з відповідача, оскільки доходів остання від майна не одержувала, та здійснювала покупку квартири для проживання з сім`єю. Просять поновити строк для подачі відзиву та відмовити в задоволенні вимог позову в повному обсязі.

18.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали та просили задовольнити вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладене у заяві.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи про час та дату судового розгляду.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чинм, до суду надійшли заяви про проведення судових засідань за їх відсутності, вимоги позову підтримують в повному обсязі.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши думку позивача та її представника, суд приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч.4, ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києві від 24.04.2019 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_7 про визнання права власності на квартиру та витребування майна відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про визнання права іпотекодержателя відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.12.2019 рішення Деснянського районного суду м. Києві від 24.04.2019 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ухвалено в цій частині нове рішення, яким вимоги позову задоволено частково та витребувано з незаконного володіння ОСОБА_3 5/8частини квартири АДРЕСА_1 у володіння ОСОБА_1 та по 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 у володіння ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . В решті рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24.04.2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 14.04.2021 постанову Київського апеляційного суду від 05.12.2019 залишено без змін.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, загальна площа 3- х кімнатної квартири АДРЕСА_1 - 96,4 кв.м, житлова -46,2 кв.м; форма власності - приватна, вид спільної власності - спільна часткова, власники - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Незважаючи на наявність права власності у позивача на 5/8 частки спірної квартири, права володіння та користування спірною квартирою, відповідач користуючись, чинить перешкоди позивачу у користуванні належної їй частини нерухомого майна, перешкоджаючи вселенню до житлового приміщення, заперечує щодо її проживання, чинить перешкоди у користуванні кватирою, перешкоджає вселенню, не допускаючи в квартиру.

Дані обставини підтверджуються зверненням позивача до Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві, реагуванням на розгляд заяв Деснянським РУГУ МВС України в м. Києві та Національною поліцією України ГУ.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 до Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 12.08.2020 року просить забезпечити присутність дільничого полійеського для складання акту за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12)

В Акті від 19.08.2020, складеному та підписаному за участю власників 7/8 квартири - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та у присутності свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що на підставі постанови Київського апеляційного суду від 05.12.2019 законні власники 7/8 частки квартири за вказаною адресою вимушені потрапити до своєї квартири шляхом заміни вхідних замків працівниками фірми «Технічна допомога», оскільки власник 1/8 частки квартири ОСОБА_3 відмовилась добровільно надати доступ до квартири, проте потрапити гне змогили, оскільки власник 1/8 частки квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_10 вчинили фізичну перешкоду біля дверей квартири, що було зафіксовано відео зйомкою. (а.с.13)

У відповіді начальника Деснянського УП ГУНП у м. Києві зазначено про неможливість забезпечити присутність співробітників поліції при самовільному виконанні рішення. Для зазначеного необхідно ініціювати примусове виконання рішення та звернутись з виконавчим документом і відповідною заявою до органу виконання рішень за місцем фактичного проживання відповідача, тому що лише судовий виконавець при здійсненні примусового виконання рішення суду, на підставі розділу IV Порядку взаємодії МВС України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів має право запросити поліцейських для забезпечення публічної безпеки і порядку.(а.с.14)

У відповідності з листа від 16.09.2020 Управління патрульної поліції у м. Києві в межах компетенції розглянуто звернення щодо надання інформації про виїзд наряду поліції 19.08.2020 на місце події за адресою: АДРЕСА_2 . Вивченням даних інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» встановлено, що на спецлінія «102» о 12 год. 15 хв. 19.08.2020 надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що за вказаною вище адресою виник конфлікт із одним з власників 1/8 квартири-перешкоджає проживанню заявниці в квартирі - її 7/8 частки. Зазначене повідомлення зареєстровано до Єдиного обліку Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 19.08.2020 за №53754. Вивченням електронного рапорту патрульних поліцейських встановлено, що прибувши на місце події було виявлено заявницю ОСОБА_1 , яка зареєстрована по АДРЕСА_3 . Остання повідомила, що квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній власності з сином ОСОБА_4 , донькою ОСОБА_5 та іншими членами родини. В них стався конфлікт з громадянином ОСОБА_11 , який володіє 1/8 квартири АДРЕСА_1 , та не дає доступу іншим. Поліцейськими було проведено профілактичну бесіду та забезпечено безпеку громадського порядку. (а.с.15)

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частинами 1, 2 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2. 4. 7 та 1 1 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами ч.1; 3, ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що факт незаконного чинення перешкод відповідачами позивачу знайшов своє повне підтвердження у судовому засіданні і не викликає сумніву, тому позивач як співвласник спірної квартири підлягає безумовному вселенню у вказане житло, а відповідача необхідно зобов`язати не чинити перешкоди позивачу у її користуванні.

Щодо стягнення з відповідача доходів, які ОСОБА_3 могла одержати від користування спірною квартирою, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вказаної вимоги з наступних підстав.

В ході розгляду справи стороною позивача належних та допустимих доказів на підтвердження нарахованої суми суду надано не було.

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача в силу ст. 12, 81 ЦПК України не було доведено належними та достатніми доказами розмір нарахованої суми грошових коштів, та заперечення відповідача в цій частині є слушними, а тому суд вважає, що в задоволенні позову в частині стягнення стягнення з відповідача доходу, який вона могла одержати від користування спірною часткою майна слід відмовити за недоведеністю.

Питання щодо судових витрат вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 80,81, 137, 141, 258, 263-265, 280-283, 354, 355 ЦПКУкраїни, ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та стягнення коштів - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні кв. АДРЕСА_1 , власником 5/8 частин якої є ОСОБА_1 , шляхом вселення.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні кв. АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн.

У задоволенні інших вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа - ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа - ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 06.12.2021.

Суддя Саламон О.Б.