Ухвала

09 лютого 2021 року

м. Київ

справа № 495/9169/17

провадження № 61-1311ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 31 липня 2020 року, ухвалу Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг у розмірі 6 000 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 160 800 грн; індекс інфляції у розмірі 21 115,61 грн; 3% річних у розмірі 5 291 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2018 року задоволено.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2018 року скасовано.

Справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 31 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 лютого 2020 року скасовано.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг у розмірі 6 000 доларів США та 3% річних у розмірі 5 291 грн.

У задоволенні позову ОСОБА_2 в частині стягнення індексу інфляції відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У вересні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 31 липня 2020 року.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 31 липня 2020 року відмовлено на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

У січні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 31 липня 2020 року, ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2020 року з проханням ухвалу суду касаційної інстанції скасувати, відкрити касаційне провадження за його касаційною скаргою; постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 лютого 2020 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В частині оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 31 липня 2020 року Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи викладене та те, що ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 31 липня 2020 року відмовлено, а заявник повторно оскаржив судове рішення у касаційному порядку, у відкритті касаційного провадження у справі в цій частині необхідно відмовити.

В частині оскарження ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2020 року Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення - у випадках, встановлених законом.

Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Тобто вказаними нормами не передбачено можливість оскарження у касаційному порядку ухвал та постанов суду касаційної інстанції.

Згідно із частиною третьою статті 419 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі в цій частині слід відмовити.

Керуючись статтями пунктами 1, 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 31 липня 2020 року, ухвалу Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк