Справа № 727/5830/20
Провадження № 2/727/240/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Яреми Л.В.

при секретарі Філатовій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 , про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку нерухомого майна подружжя, -

учасники справи: позивач - ОСОБА_1

представник позивача - ОСОБА_4

відповідачка - ОСОБА_2

представник відповідачки - ОСОБА_5

третя особа, на стороні позивача - ОСОБА_3

В С ТА Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа, на стороні позивача: ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку нерухомого майна подружжя.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 липня 2020 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 та виділено у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 , про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку нерухомого майна подружжя. Рогляд позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

В обґрунтування позову зазначає, що за час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі з 1983 року, відповідно до договору купівлі-продажу №1240 від 31.03.2000 р. сторонами була придбана квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку було зареєстровано за відповідачкою.

Вказав, що рішенням Виконкому Чернівецької міської ради №137/4 від 29.02.2002р. було надано дозвіл на будівництво нового індивідуального житлового будинку, по АДРЕСА_2 на місці аварійного старого.

Рішенням виконкому Чернівецької міської ради№34/1 від 23.01.2007 р. даний будинок був знятий з балансу житлового фонду комунальної власності територіальної громади міста Чернівці та рішенням виконкому Чернівецької міської ради №818/18 від 28.09.2004 р. зазначеному будинковолодінню присвоєно поштову адресу АДРЕСА_3 . Вказує, що в даному будинку на даний час проживає відповідачка та ОСОБА_3 з онуком, а також проживає позивач без фактичної реєстрації з 2004 року.

Крім того, за час спільного проживання однією сім`єю сторонами було набуто земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою АДРЕСА_4 для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за кадастровим номером :17:003:0075 на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради №768 від 07.07.2005 р. про передачу безоплатно у власність земельних ділянок, яка відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №199303 від 11.08. 2005 р. належить відповідачці.

Зазначає, що нормативна грошова вартість зазначеної земельної ділянки у відповідності до Витягу з технічно документації Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області за №1468 від 23.12.2019 складає 2236390,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_2 є власником житлового будинку, який складається із чотирьох кімнат, житловою площею, 77,50 кв.м., загальною площею 227,60 кв.м. з належними до нього надвірними спорудами: гараж-сарай літ. «Б», вигрібна яма І, вартість якого згідно звіту про вартість будинковолодіння від 19.12.2019 р. становить 1067134,00 грн.

Вказує, що за час подружнього життя будівельно-ремонтними роботами, інженерно-будівельними обладнаннями та побутовим оздоблюванням, постійними технічним обслуговуванням та оплатою комунальних послуг займався виключно він. Зважаючи на це, тривалий час вимушений був виїжджати за кордон на заробітки, окрім того з метою одержання коштів для будівництва та подальшого утримання будинку продав належну йому на праві власності Ѕ іншого будинку.

Оскільки з відповідачкою не можуть дійти згоди щодо визнання спільною сумісною власністю та подальшого розподілу цього нерухомого майна, просив визнати будинковолодіння по АДРЕСА_4 та надвірні споруди: гараж- сарай літ «Б», вигрібну яму 1 та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель з кадастровим номером :17:003:0075, що розташована по АДРЕСА_4 спільною сумісною власністю подружжя, визнати за позивачем право власності на 2/3 частку будинковолодіння та 2/3 частку земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. А також припинити право спільної сумісної власності подружжя будинковолодіння по АДРЕСА_4 та надвірні споруди: гараж- сарай літ «Б», вигрібну яму 1 та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель з кадастровим номером :17:003:0075, що розташована по АДРЕСА_4 , а також стягнути на його користь судовий збір.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 січня 2020 відкрито загальне позовне провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, на стороні позивача: ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку нерухомого майна подружжя та призначено підготовче провадження на 19 лютого 2021 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 березня 2020 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_4 , загальною площею 227,60 кв.м., житловою площею 77,50 кв.м. та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,1000 га, розташовану по АДРЕСА_4 з кадастровим номером :17:003:0075, які належать відповідачці ОСОБА_2 на праві власності.

15 червня 2020 року від відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив, згідно якого вона вважає позов не в повній мірі обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення, оскільки позивачем не доведено існування обставин, за наявності яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного майна. Доводи позивача про те, що тільки позивач займався будівельно-ремонтними, оздоблювальними роботами та технічним обслуговуванням будинку за свої особисті кошти, а не за спільні кошти подружжя, є безпідставними, не підтверджуються доказами та не спростовують презумпцію спільності права власності подружжя на майно. Спірний будинок був побудований під час шлюбу сторін, тобто є спільною сумісною власністю подружжя, отже полягає поділу між подружжям у рівних частках. Щодо визнання за позивачем права власності на спірну земельну ділянку, позов також підлягає до часткового задоволення, зокрема, право власності на землю переходить у розмірі частки права власності у спільному будинковолодінні. Вказала, що під час спільного подружнього життя вона працювала, здійснювала догляд за дітьми, займалась їх вихованням та домогосподарством. Заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу вважає значно завищеним, витрати не підтверджені належними доказами та не підлягають до задоволення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 липня 2020 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 та виділено у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 , про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку нерухомого майна подружжя.

17 серпня 2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив в якій вказує, що доводи, викладені відповідачкою у відзиві є необґрунтованими, а заперечення безпідставними. Також вказує, що неодноразово намагався врегулювати спір шляхом примирення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16 вересня 2020 року.

15 березня 2021 року від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про уточнення позовних вимог, згідно до яких просить визнати будинковолодіння по АДРЕСА_4 та надвірні споруди: гараж-сарай літ.«Б», вигрібна яма І і земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель з кадастровим номером :17:003:0075, що розташована по АДРЕСА_4 спільною сумісною власністю подружжя; визнати за ним право власності на 2/3 частки будинковолодіння по АДРЕСА_4 та надвірні споруди: гараж-сарай літ.«Б», вигрібна яма І; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку будинковолодіння по АДРЕСА_4 та надвірні споруди: гараж-сарай літ.«Б», вигрібна яма І; визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель з кадастровим номером :17:003:0075, розташовану по АДРЕСА_4 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частки земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель з кадастровим номером :17:003:0075, розташовану по АДРЕСА_4 ; припинити право спільної сумісної власності подружжя на будинковолодіння та земельну ділянку і стягнути з відповідачки на його користь сплачені судові витрати та вартість наданої правової допомоги.

16 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 надав суду клопотання про уточнення позовних вимог відповідно до яких просить визнати будинковолодіння по АДРЕСА_4 та надвірні споруди: гараж-сарай літ.«Б», вигрібна яма І і земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель з кадастровим номером :17:003:0075, що розташована по АДРЕСА_4 спільною сумісною власністю подружжя; визнати за ним право власності на 2/3 ідеальні частки будинковолодіння по АДРЕСА_4 та надвірні споруди: гараж-сарай літ.«Б», вигрібна яма І; визнати за ОСОБА_2 , право власності на 1/3 ідеальну частку будинковолодіння по АДРЕСА_4 та надвірні споруди: гараж-сарай літ.«Б», вигрібна яма І; визнати за ним право власності на 2/3 ідеальну частку земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель з кадастровим номером :17:003:0075, розташовану по АДРЕСА_4 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 ідеальну частку земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель з кадастровим номером :17:003:0075, розташовану по АДРЕСА_4 ; припинити право спільної сумісної власності подружжя на будинковолодіння по АДРЕСА_4 та надвірні споруди: гараж-сарай літ.«Б», вигрібна яма І, та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,10 га, з кадастровим номером :17:003:0075, розташовану по АДРЕСА_4 та стягнути з відповідачки на його користь сплачені судові витрати та вартість наданої правової допомоги.

Позивач ОСОБА_1 , його представник - адвокат Черкез М.І. та третя особа, на стороні позивача ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити, з підстав вказаних у ньому.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги визнали частково, вважали, що будинок побудований подружжям під час шлюбу і підлягає поділу у рівних частках, право власності щодо земельної ділянки також переходить згідно розміру частки права власності у будинку у відповідності до ст.120 ЗК України, в судових дебатах просили в позові відмовити в повному обсязі. Також заперечували проти стягнення судових витрат на правову допомогу, оскільки розмір їх не є співмірним із складністю справи.

Заслухавши сторін, допитавши свідків, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 25 червня 1983 р. сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований Чернівецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану в м.Чернівці за актовим записом № 1027 від 25 червня 1983 р., що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 (а.с.12 )

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 серпня 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25 червня 1983 р. Чернівецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану в м. Чернівці, за актовим записом № 1027.

Від шлюбу є повнолітні діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15).

Довідкою КЖРЕП 5 №3571 від 02.12.2019 року підтверджується, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.17)

З акту №352 від 05.12.2019 р., складеного працівниками КРЖЕПу №5 вбачається, що зі слів сусідів, ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_4 без реєстрації з 2004 року по даний час та був зареєстрований в будинку АДРЕСА_5 (а.с.18).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 31 березня 2000 р., який посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б. та зареєстрований в реєстрі за №1240, ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_6 ( а.с. 25-27).

29.02.2002 року ОСОБА_2 отримала дозвіл на будівництво нового індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 на місці аварійного старого, який належить їй на підставі договору купівлі продажу від 31.03.2000 року № 1240, що підтверджується копією витягу з рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 137/4 від 29.02.2002 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.08.2002 року ОСОБА_1 продав Ѕ ідеальну частку житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходяться в АДРЕСА_7 , яка належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.1990 року ( а.с.60).

Згідно витягу з рішення Чернівецької міської ради № 818/18 від 28.09.2004 року вирішено присвоїти поштову адресу Дзержика 37-Б замість АДРЕСА_2 житловому будинку літ.В загальною площею 227,00 кв.м. гаражу літ Г, забудовником яких є ОСОБА_2 ( а.с.22).

Відповідно до витягу з рішення Чернівецької міської ради від 08.11.2005 року ОСОБА_2 затверджено акти державних технічних комісій щодо прийняття в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_4 з належними до нього надвірними спорудами ( а.с.24).

Згідно акту державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку від 28.10.2005 року, комісія постановила прийняти до здачі будівлю ОСОБА_2 , яка розташована по АДРЕСА_4 , будівництво якої розпочато в 2002 році та закінчено в 2005. Житловий будинок двоповерховий з підвалом і складається з чотирьох кімнат, однієї кухні, двох коридорів, однієї вбиральні, однієї ванни, одного санвузла, двох сходових клітин, в коридорі - однієї сходової клітини, житловою площею 77,50кв.м, загальною площею 227,60 кв.м., з надвірними спорудами: гараж сарай літ. «Б», вигрібна яма І ( а.с.23).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.11.2005 р., власником житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_4 є ОСОБА_2 (а.с.21). Право власності на вказаний будинок за ОСОБА_2 зареєстровано 21.11.2005 р. (а.с. 22, 24-25).

З Витягу з рішення Чернівецької міської ради від 23.01.2007 року слідує, що будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 знято з балансу житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Чернівці ( а.с.22).

Рішенням 34 сесії IV скликання Чернівецької міської ради про передачу безоплатно у власність земельних ділянок від 07.07.2005 р. №768 передано безоплатно у власність ОСОБА_2 земельну ділянку за адресою АДРЕСА_4 , загальною площею 0,1000 га , що підтверджується витягом із цього рішення та додатком №1 до вказаного рішення ( а.с. 18, 19).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку вбачається, що ОСОБА_2 на підставі Рішення Чернівецької міської ради 34 сесії IV скликання від 07.07.2005 р. є власницею земельної ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_4 з цільовим призначенням для обслуговування будинку та господарських будівель ( а.с.19).

З Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області за № 1468 вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1000 га, з кадастровим номером :17:003:0075, розташованої по АДРЕСА_4 складає 2236390 грн.( а.с.20).

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно набуте під час шлюбу.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування ( ч.3 ст.70 СК України).

Відповідно до вимог ч. 3ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, житловий будинок по АДРЕСА_4 , загальною площею 227,60 кв.м., в тому числі житловою площею 77,5 кв.м. з надвірними спорудами: гараж-сарай літ.«Б», вигрібна яма І, право власності на який зареєстроване лише за ОСОБА_2 , побудований в період шлюбу між сторонами, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Суд приходить до висновку, що спірний будинок підлягає поділу між подружжям у рівних частках.

Відповідач не довів існування обставин, визначених ч.ч.2-3 ст.70 СК України, за наявності яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного майна.

Свідок ОСОБА_9 підтвердив, що декілька разів консультував позивача з приводу будівництва, який був на той час в шлюбі. Коли він приходив дружина та діти були в будинку.

Свідок ОСОБА_10 - брат відповідачки пояснив суду, що позивач, як чоловік та господар, більше вкладав труда в будівництво. У сестри були діти, деякий час вона працювала в магазині, потім не працювала, доглядала за дітьми, вела господарство.

Свідок ОСОБА_11 показав суду, що він в спірному будинку робив сантехнічні роботи, проводив каналізацію. Всі матеріали закуповував позивач. Відповідачку він бачив, щось робила в городі.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що допомагав будувати позивачу гараж, бачив відповідачку, яка займалась справами по господарству.

Отже, показами свідків та письмовими доказами не підтверджено участі позивача за його особисті кошти в будівництві спірного будинку, яка б давала право на відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна, також встановлено, що відповідачка під час спільного подружнього життя та під час будівництва спірного будинку працювала, займалася домашнім господарством, здійснювала догляд за дітьми та займалася їх вихованням.

Посилання позивача на те, що він продав своючастку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_7 та вклав кошти в будівництво є безпідставними, оскільки дана частика будинку була придбана на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.1990 року, під час шлюбу сторін.

Також той факт, що третя особа - ОСОБА_3 , яка є донькою сторін та має право разом із своїм сином користуватися спільним майном подружжя, не може впливати на розмір частки в спільному майні подружжя.

Позовні вимоги про визнання права власності на спірну земельну ділянку також підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.5 СК України, майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81, ч.3 116 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з ч. 1 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною четвертою статті 120 Земельного Кодексу України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

У пункті 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 №2) судам роз`яснено, що відповідно до положень статей 81,116 Земельного Кодексу України окрема земельна ділянка, земельна ділянка одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 Земельного Кодексу України, статті 377 ЦК України.

Враховуючи вищенаведені норми, право власності на земельну ділянку переходить до позивача у розмірі частки права власності у спільному будинковолодінні, тобто в розмірі 1/2 ідеальної частки земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,10 га, з кадастровим номером :17:003:0075, розташовану по АДРЕСА_4 .

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами регламентовано ст.141 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення частково, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 4802 грн. 50 коп., сплачений позивачем при поданні позову до суду.

Також слід повернути ОСОБА_1 зайво сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений згідно квитанції №63 від 27.12.2019 р. та судовий збір у розмірі 7114 грн. 30 коп., сплачений згідно квитанції №66 від 27.12.2019 р.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до статті 19 Закону України « Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 19 грудня 2019 року, укладеного між адвокатом Черкезом М.І. та ОСОБА_1 вбачається, що обсяг та вартість наданої правової допомоги за визначається за домовленістю і внесення гонорару здійснюється предоплатно.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, представником позивача надано акт виконаних робіт про надання правової допомоги від 19 лютого 2020 року, копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 19.02.2020 р. про сплату позивачем адвокату Черкезу М.І. за надання правничої допомоги коштів в сумі 15765 грн. 00 коп., за надані послуги: роз`яснення законодавства відповідно до положень ЦПК України, прав та обов`язків учасника цивільного процесу ( 2 год.), вивчення судової практики ( 3 год. ), витребування необхідних матеріалів, документів, правовий аналіз, технічна підготовка до складання позовної заяви (5 год.), складання позовної заяви (5 год.), всього 15 год.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що представник відповідачки ОСОБА_5 не погодилася із заявленими судовими витратами на правничу допомогу, вважає неспівмірними витрати на правничу, заявила про це у відзиві, і вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є значно завищеним, такі витрати не підтверджені належними доказами, також враховуючи розмір виконаних представником позивача ОСОБА_4 робіт по наданню позивачу правничої допомоги, складність справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатами послуг та виконаних робіт; фактичну тривалість розгляду справи, суд вважає, що слід стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., враховуючи також, що рішенням суду позовні вимоги задоволені частково.

У відповідності до ч.6 ст.259 ЦПК УКраїни днем виготовлення повного тексту рішення, з урахуванням двохтижневої відпустки судді, є 25 травня 2021 року.

На підставі викладеного, ст.120 ЗК України, ст.ст.60, 61, 68, 69, 70, 163 СК України, ст.ст. 319, 321, 368, 372, 377, 378 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку нерухомого майна подружжя задовольнити частково.

Визнати будинковолодіння по АДРЕСА_4 , яке складається з житлового будинку, загальною площею 227,60 кв.м., в тому числі житловою площею 77,5 кв.м. та надвірних споруд: гараж-сарай літ.«Б», вигрібна яма І і земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,10 га, з кадастровим номером :17:003:0075, що розташована по АДРЕСА_4 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку будинковолодіння по АДРЕСА_4 яке складається з житлового будинку, загальною площею 227,60 кв.м., в тому числі житловою площею 77,5 кв.м. та надвірних споруд: гараж-сарай літ.«Б», вигрібна яма І.

Визнати за ОСОБА_2 , право власності на 1/2 ідеальну частку будинковолодіння по АДРЕСА_4 яке складається з житлового будинку, загальною площею 227,60 кв.м., в тому числі житловою площею 77,5 кв.м. та надвірних споруд: гараж-сарай літ.«Б», вигрібна яма І.

Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на зазначене будинковолодіння по АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,10 га, з кадастровим номером :17:003:0075, розташовану по АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,10 га, з кадастровим номером :17:003:0075, розташовану по АДРЕСА_4 .

Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,10 га, з кадастровим номером :17:003:0075, розташовану по АДРЕСА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір в сумі 4802 грн. 50 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Повернути ОСОБА_1 зайво сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений згідно квитанції №63 від 27.12.2019 р. та судовий збір у розмірі 7114 грн. 30 коп., сплачений згідно квитанції №66 від 27.12.2019 р.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 25 травня 2021 року.

Суддя Ярема Л.В.