Номер провадження: 22-ц/813/2462/21
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

21.05.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи 947/12900/20

Номер провадження: 22-ц/813/2444/21, 22-ц/813/2462/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба»,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Професійна спілка працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба»

розглянув у відкритому судовому засіданні з власної ініціативи питання про звернення до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення працівника під час розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Професійна спілка працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на рішення Київського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Коваленко О.Б. о 15 годині 03 хвилині 04 листопада 2020 року, повний текст рішення складений 29 жовтня 2020 року,

встановив:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вищевказаним позовом, згідно якого просить: 1) поновити ОСОБА_1 на посаді капітана-наставника служби безпеки мореплавства КАЗЕННОГО ПІДПРИЄМСТВА «МОРСЬКА ПОШУКОВО- РЯТУВАЛЬНА СЛУЖБА»; 2) стягнути з КАЗЕННОГО ПІДПРИЄМСТВА «МОРСЬКА ПОШУКОВО- РЯТУВАЛЬНА СЛУЖБА» (далі - КП «МПРС») на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він, ОСОБА_1 , 16 лютого 2017 року був прийнятий на роботу до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на посаду інструктора служби безпеки мореплавства відповідно до Наказу від 15.02.2017 року № 109-к.

З 23 березня 2018 року був переведений на посаду капітана-наставника служби безпеки мореплавства відповідно до Наказу від 22.03.2018 року № 196-к . За час своєї роботи в КП «МПРС» був неодноразово нагороджений Грамотами та Подяками

17 лютого 2020 року директором КП «МПРС» був прийнятий Наказ від 17.02.2020 р. № 116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС», у якому зазначено, що з 17.04.2020 року виведено зі штатного розпису КП «МПРС», зокрема посаду капітана-наставника служби безпеки мореплавства. Підставою для прийняття вказаного Наказу від 17.02.2020 р. № 116-н зазначено «на виконання листа Державної служби морського та річкового транспорту України від 10.01.2020 року № 207/07/15-20 щодо пріоритетних напрямків використання коштів підприємства на виконання міжнародних зобов`язань України, скорочення невиробничих, адміністративних та інших витрат».

18 лютого 2020 року позивачу було надано Попередження, у якому зазначалось, що відповідно до Наказу КП «МПРС» від 17.02.2020 р. № 116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС» посада капітана-наставника служби безпеки мореплавства, яку він займає, виводиться зі штатного розпису. Тому, він підлягає вивільненню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з дотриманням вимог чинного законодавства України.

21 квітня 2020 року на підставі Наказу про звільнення від 21.04.2020 року № 233-к позивача було звільнено у зв`язку зі скороченням штату працівників, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, та видано трудову книжку. Вважає своє звільнення незаконним, проведеним із численними грубими порушеннями діючих норм та вимог трудового законодавства України (Т. 1, а. с.1 - 11).

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, згідно якої просить: 1) визнати незаконним та скасувати наказ директора Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» від 21.04.2020 року №233-к про звільнення ОСОБА_1 з посади капітана-наставника служби безпеки мореплавства; 2) поновити ОСОБА_1 на посаді капітана-наставника служби безпеки мореплавства КАЗЕННОГО ПІДПРИЄМСТВА «МОРСЬКА ПОШУКОВО- РЯТУВАЛЬНА СЛУЖБА»; 3) стягнути з КАЗЕННОГО ПІДПРИЄМСТВА «МОРСЬКА ПОШУКОВО- РЯТУВАЛЬНА СЛУЖБА» на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу (Т. 1, а. с. 67 - 69).

У відзиві на позовну заяву Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» просить відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ..

Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» зазначає, що: 1) ОСОБА_1 під час звільнення не вказав, на яку посаду він надає згоду на переведення та не подав жодної заяви про переведення його на конкретну посаду із списку запропонованих; 2) позивач попереджався за 2 місяці про наступе вивільнення; 3) у період з 13.02.2020 року по 21.04.2020 року не надходило жодного документа щодо членства ОСОБА_1 в інших профспілкових організаціях, у зв`язку з чим відсутні підстави для отримання згоди у Профспілки (Т. 1, а. с. 207 -214).

Професійна спілка працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» у поясненнях щодо позовної заяви ОСОБА_1 зазначає, що звільнення Позивача здійснено з грубим порушенням норм чинного законодавства, а саме: 1) в порушення ст. 48, 50 Закону України «Про зайнятість населення» КП «МПРС» не надало інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці; 2) в порушення ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» роботодавцем не пізніше як за 3 місяці до намічуваних звільнень не надавалась інформація щодо заходів по звільненню, не проводились консультації щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму; 3) в порушення ч. 2 ст. 40 КЗпП Позивача було звільнено всупереч можливості перевести його на запропоновані 17.04.2020 року посади, оскільки на пропозицію зайняти запропоновані посади Позивач погодився; 4) в порушення ст. 49-2 КЗпП України Позивачу не були запропоновані роботодавцем одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці іншої роботи на підприємстві та не пропонувалися всі інші вакантні посади (інша робота), які з явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення; 5) в порушення ч. 1 ст. 43 КЗпП України роботодавець не звертався з письмовим поданням до ПРОФЕСІЙНОЇ СПІЛКИ ПРАЦІВНИКІВ КАЗЕННОГО ПІДПРИЄМСТВА «МОРСЬКА ПОШУКОВО-РЯТУВАЛЬНА СЛУЖБА» з метою отримати попередню згоду на звільнення Позивача та звільнив його без відповідної попередньої згоди Профспілки (Т. 1, а. с. 141 - 147).

У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначає, що: 1) під час попередження про звільнення йому не було запропоновано Відповідачем жодної вакантної посади чи іншої вакантної роботи в КП «МПРС», яку він міг би виконувати з урахуванням освіти, кваліфікації та досвіду. Таку пропозицію, у вигляді списку було надано лише 17.04.2020 р.; 2) в попереджені не було зазначено про відсутність будь-яких вакантних посад в КП «МПРС», проте пропозицій надано не було; 3) протягом двох місяців з моменту ознайомлення з попередженням і до моменту звільнення ОСОБА_1 роботодавцем всього лише один раз було надано Список вакантних посад КП «МПРС» станом на 17.04.2020 р.. Згідно Довідки щодо прийняття на роботу у КП «МПРС» за період з 17.02.2020р. по 21.04.2020 р. до Відповідача було прийнято на роботу загалом 36 працівників, серед яких були не лише вакансії, які пропонував Відповідач ОСОБА_1 ; 4) з 17.04.2020 р. - часу ознайомлення із єдиним Списком вакантних посад КП «МПРС», станом на 17.04.2020 р., ним, під особистий підпис, було зазначено про те, що він погоджуюся на будь-яку вакансію, що не знайшло свого відображення в будь-яких документах Відповідача; 5) відповідач не звертався із поданням до ПРОФЕСІЙНОЇ СПІЛКИ ПРАЦІВНИКІВ КАЗЕННОГО ПІДПРИЄМСТВА «МОРСЬКА ПОШУКОВО-РЯТУВАЛЬНА СЛУЖБА» з метою отримання попередньої згоди на звільнення (Т. 2, а. с. 8- 17).

У запереченнях Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» звертає увагу на те, що підстави, законність та правильність прийняттяКП «МПРС» наказу від 17.02.2020 № 116-н «Про внесення змін до штатного розпису» не є предметом спору у справі № 947/12900/20,тому міркування позивача щодозаконності зазначеного наказу взагалі не повинні прийматися судом до уваги, оскількине мають відношення до предмету даного спору (Т. 2, а. с. 157 - 169).

У запереченнях на пояснення третьої особи Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» зазначає, що позивачем та третьою особою у справі здійснювались спрямовані заходи щодо створення штучної підстави для скасування наказу про звільнення позивача, а саме не надання згоди профспілкової організації на звільнення (Т. 3, а. с. 58 - 61).

У письмових поясненнях Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» зазначає, що відповідачем у заявах по суті справи надавались пояснення з доданням доказів про відсутність масового вивільнення працівників.

На підприємстві не було масового вивільнення працівників в розумінні ст. 48 Закону України «Про зайнятість населення», отже у КП «МПРС» відсутній обов`язок доводити до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. До такого ж висновку в аналогічній справі (справа про вкорочення штату працівників в КП «МПРС») дійшов Малиновський районний суд м. Одеси у рішенні від 30.09.2020 по справі № 521/8027/20 (Т. 3, а. с. 68 - 71).

У письмових поясненнях та у додаткових поясненнях ОСОБА_2 посилається на ті ж самі обставини, що й у позовній заяві за у відповіді на відзив (Т. 3, а. с. 115 - 120, 142 - 144).

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 04 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» від 21.04.2020 року № 233-к про звільнення ОСОБА_1 з посади капітана-наставника служби безпеки мореплавства.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді капітана-наставника служби безпеки мореплавства у Казенному підприємстві «Морська пошуково-рятувальна служба» з 21.04.2020 року.

Стягнуто з Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь держави судовий збір у розмірі 2 102,00 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем не було виконано належним чином процедуру звільнення, чим порушено вимоги та норми трудового законодавства України. (Т. 3, а. с. 149 - 153).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду 15 грудня 2020 року КП «Морська пошуково-рятувальна служба» подало апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 листопада 2020 року.

Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» в апеляційній скаргу просить рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 листопада 2020 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ..

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що: 1) в описовій частині рішенні суду першої інстанції відсутній стислий виклад заперечень відповідача; 2) судом першої інстанції не досліджено доказів, якими відповідач підтверджував свої доводи; 3) судом першої інстанції під час ухвалення рішення суду не було вирішено питання, що передбачені п. п. 1 - 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України (Т. 3, а. с. 167 - 176).

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Яценко Юлія Вікторівна, діюча від імені ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Адвокат Яценко Юлія Вікторівна вказує на те, що рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 листопада 2020 року є законним та обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права (Т. 3, а. с. 219 - 233).

У відзиві на апеляційну скаргу Професійна спілка працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Професійна спілка працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» у відзиві посилається на ті ж самі обставини, що й у поясненнях на позовну заяву та зазначає, що звільнення Позивача здійснено з грубим порушенням норм чинного законодавства (Т. 4, а. с. 20 - 26).

У запереченнях на відзив на апеляційну скаргу Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» зазначає, що скорочення було проведено відповідно до вимог чинного законодавства України (Т. 4, а. с. 35 - 38).

У письмових поясненнях Професійної спілки працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» наданих на вимогу Одеського апеляційного суду від 11.03.2021 року, третя особа зазначає, що: 1) основним юридичним фактом, з яким пов`язується виникнення правосуб`єктності профспілки, є факт проведення установчих зборів та затвердження статуту; 2) жодна норма чинного законодавства не передбачає обов`язку Профспілки повідомляти роботодавця про її створення (Т. 4, а. с. 54 - 59).

У письмових поясненнях Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» зазначає, що з 2012 року на підприємстві діє Професійна спілка працівників Морської пошуково-рятувальної служби, яка є первинною, легалізованою в установленому законодавством порядку. Професійна спілка працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» не повідомила роботодавця, у порушення вимог ст. 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Також відсутнє свідоцтво про легалізацію зазначеної профспілки (Т. 4, а. с. 75 - 78).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 листопада 2020 року (Т. 3, а. с. 194).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року призначено розгляд справи за апеляційною скаргою КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 листопада 2020 року у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 3, а. с. 195).

29 січня 2021 року від адвоката Яценко Юлії Вікторівни, діючої від імені ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу (Т. 3, а. с. 219 - 233).

29 січня 2021 року до канцелярії Одеського апеляційного суду надійшла заява КП «Морська пошуково-рятувальна служба» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Відповідач просить доручити проведення відеоконференції Київському районному суду м. Одеси (Т. 4, а. с. 1 - 2).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.02.2021 року задоволено клопотання Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Доручено Київському районному суду м. Одеси забезпечити проведення відеоконференції з Одеським апеляційним судом 04 лютого 2021 року о 14 годин 00 хвилин (Т. 4, а. с. 10).

02 лютого 2021 року від Професійної спілки працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» надійшов відзив на апеляційну скаргу (Т. 4, а. с. 20 - 26).

03 лютого 2021 року від Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу (Т. 4, а. с. 35 - 38).

15 березня 2021 року від Професійної спілки працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» надійшли пояснення на вимогу Одеського апеляційного суду від 11.03.2021 року (Т. 4, а. с. 54 - 59).

15 квітня 2021 року від Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» надійшли письмові пояснення (Т. 4, а. с. 75 - 78).

21 травня 2021 року від Професійної спілки працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» надійшла заява, згідно якої просять розглядати справу за їх відсутності. У задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На обговорення учасників справи апеляційним судом винесено питання про звернення до профспілки Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» щодо розгляду питання про надання згоди на звільнення з роботи ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

У судовому засіданні ОСОБА_3 , діюча від імені Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», не заперечувала щодо звернення до Професійної спілки працівників Казенного Підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба».

У судовому засіданні ОСОБА_1 , адвокат Яценко Юлія Вікторівна та адвокат Фірсова Ганна Анатоліївна пояснили, що у зверненні до профспілки немає сенсу, оскільки голова Професійної спілки працівників Казенного Підприємства «Морська Пошуково-Рятувальна Служба» у судовому засіданні висловив свою позицію щодо звільнення ОСОБА_1 ..

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Професійна спілка працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» у судове засідання представника не направила. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути питання про звернення до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення працівника за відсутності третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору .

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 77, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних права або виконанні обов`язків щодо доказів, а також і інших випадках, передбачених цим Кодексом, зокрема коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подають сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 , 16 лютого 2017 року був прийнятий на роботу до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», на посаду інструктора служби безпеки мореплавства відповідно до Наказу від 15.02.2017 року № 109-к.

З 23 березня 2018 року був переведений на посаду капітана-наставника служби безпеки мореплавства відповідно до Наказу від 22.03.2018 року № 196-к

17 лютого 2020 року директором КП «МПРС» був прийнятий Наказ від 17.02.2020 р. № 116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС», у якому зазначено, що з 17.04.2020 року виведено зі штатного розпису КП «МПРС», зокрема посаду капітана-наставника служби безпеки мореплавства. Підставою для прийняття вказаного Наказу від 17.02.2020 р. № 116-н зазначено «на виконання листа Державної служби морського та річкового транспорту України від 10.01.2020 року № 207/07/15-20 щодо пріоритетних напрямків використання коштів підприємства на виконання міжнародних зобов`язань України, скорочення невиробничих, адміністративних та інших витрат».

18 лютого 2020 року позивачу було надано Попередження, у якому зазначалось, що відповідно до Наказу КП «МПРС» від 17.02.2020 р. № 116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС» посада капітана-наставника служби безпеки мореплавства, яку він займає, виводиться зі штатного розпису, і тому він підлягає вивільненню відповідно до п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України з дотримання вимог чинного законодавства України.

21 квітня 2020 року на підставі Наказу про звільнення від 21.04.2020 року № 233-к позивача було звільнено у зв`язку зі скороченням штату працівників, відповідно до п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України, та видано трудову книжку. Вважає своє звільнення незаконним, проведеним із численними грубими порушеннями діючих норм та вимог трудового законодавства України з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є членом Професійної спілки працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба». Однак, відповідач не звертався до профспілки з письмовим поданням про надання згоди на звільнення позивача за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно із ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), пунктами 25, 7 ст. 40 і пунктами 2, 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім визначених законом випадків.

Згідно позиції представника відповідача, яка викладена у відзиві Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» 01.03.2012 року створена Професійна спілка працівників Морської пошуково-рятувальної служби, яка продовжує здійснювати свою діяльність. ОСОБА_1 на підставі власної заяви вибув з членів даної профспілки та не повідомляв про членство в іншій профспілці. Тому, при звільненні у роботодавця не було підстав для звернення до діючої профспілки для отримання згоди.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» ( Закон 1045-XIV ) громадяни України мають право на основі вільного волевиявлення без будь-якого дозволу створювати профспілки, вступати до них та виходити з них на умовах і в порядку, визначених їх статутами, брати участь у роботі профспілок.

Статтею 37 Закону 1045-XIV визначено, що профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки. Якщо на підприємстві, в установі або організації діє кілька первинних профспілкових організацій, представництво колективних інтересів працівників підприємства, установи або організації щодо укладання колективного договору здійснюється об`єднаним представницьким органом, який утворюється цими первинними профспілковими організаціями, за ініціативою будь-якої з них. У цьому випадку кожна профспілкова організація має визначитися щодо своїх конкретних зобов`язань за колективним договором та відповідальності за їх невиконання. Представницький орган утворюється на засадах пропорційного представництва. Первинна профспілкова організація, що відмовилася від участі в представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси найманих працівників при підписанні колективного договору.

Профспілки діють відповідно до законодавства та своїх статутів. Статути (положення) профспілок приймаються з`їздами, конференціями, установчими або загальними зборами членів профспілки відповідного рівня і не повинні суперечити законодавству України (ч. 1,2 ст. 14 Закону 1045-XIV).

Частиною дев`ятою статті 16 Закону 1045-XIV профспілка, об`єднання профспілок набувають права юридичної особи з моменту затвердження статуту (положення). Статусу юридичної особи набувають також організації профспілки, які діють на підставі її статуту.

Рішенням Конституційного Суду України № 11-рп/2000 від 18.10.2000 року визнані неконституційними положення Закону про початок діяльності профспілок з моменту їх державної реєстрації, та зазначено, що положення Закону в частині встановлення таких умов легалізації профспілок, які фактично пов`язують початок діяльності створеної з метою забезпечення і захисту інтересів працівників організації як профспілки з моментом її реєстрації у відповідних органах, що рівнозначно вимозі про попередній дозвіл на утворення профспілки, не відповідають частині третій статті 36 Конституції України.

Таким чином, законодавець встановив початок правосуб`єктності профспілки саме з моменту її утворення шляхом прийняття статуту установчими або загальними зборами членів профспілки, та визначив можливість існування на одному підприємстві декількох професійних спілок.

Згідно протоколу установчих зборів засновників Професійної спілки працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» від 14.02.2020 року створена дана профспілка, та затверджений її статут. Державна реєстрація профспілки здійснена - 14.05.2020 року.

Таким чином, починаючи з 14.02.2020 року вважається що Професійна спілка працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» становиться суб`єктом трудового законодавства, та при звільненні стосовно її членів це питання роботодавець зобов`язаний погодити з даною профспілкою, у випадках визначених Законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 43 КЗпП України, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження у справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Також, відповідно до статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 336/5828/16 (провадження № 61- 30894сво18) зазначено, що «як при звільненні члена профспілкової організації без отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (стаття 43 КЗпП України), так і при звільненні члена виборного профспілкового органу без отримання попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (стаття 252 КЗпП), суд має зупинити провадження по справі та запитати відповідний орган щодо згоди на звільнення. Відсутність такого рішення під час звільнення працівника сама по собі не є безумовною підставою для його поновлення на роботі, оскільки така згода або незгода на звільнення може бути витребувана судом при вирішенні трудового спору».

Відповідно до п. 15 Постанови Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», із змінами та доповненнями, суд встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмові профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевказане, оскільки в матеріалах справи відсутній висновок Професійної спілки, членом якої є позивач ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне звернутись до Професійної спілки працівників Казенного Підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» (, 65038, м. Одеса, вул. Довга, 88, корп. А) та зобов`язати розглянути на засіданні комітету, з додержанням вимог ст. 43 КЗпП України, питання про надання згоди (відмову у наданні згоди) на звільнення ОСОБА_1 з посади капітана-наставника служби безпеки мореплавства в Казенному підприємстві «Морська пошуково-рятувальна служба».

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвали, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала апеляційного суду про звернення до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення працівника оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. 43 КЗпП України, ст. ст. 258-261, 367, 368, 381, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

Звернутись до Професійної спілки працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» (код ЄДРПОУ 43620529, 65038, м. Одеса, вул. Довга, 88, корп. А), який зобов`язати розглянути на засіданні комітету, з додержанням вимог ст. 43 КЗпП України, питання про надання згоди (відмову у наданні згоди) на звільнення ОСОБА_1 з посади капітана-наставника служби безпеки мореплавства за ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Попередити, що виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є ОСОБА_1 , розглядає у п`ятнадцятиденний строк питання про надання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 .

До одержання рішення профспілкової організації розгляд справи зупинити.

Копію ухвали направити до Професійної спілки працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» (код ЄДРПОУ 43620529, 65038, м. Одеса, вул. Довга, 88, корп. А) для виконання.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 27 травня 2021 року.

Головуючий суддя А.П. Заїкін

Судді О. В. Князюк

С. О. Погорєлова