Справа № 128/2967/20
Провадження № 22-ц/801/301/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 рокуСправа № 128/2967/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Медвецького С. К., Копаничук С. Г.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Вороновицької селищної ради

Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 ,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предме-

та спору - Міністерства оборони України про визнання протиправним,

скасування рішення виконавчого комітету Вороновицької селищної ра-

ди Вінницького району Вінницької області, визнання незаконним, ска-

сування ордера на право зайняття службового жилого приміщення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , його представни-ка адвоката Карнауха Аркадія Петровича на ухвалу судді Вінницького район-ного суду Вінницької області від 30 листопада 2020 року про визнання непода-ною та повернення позовної заяви, постановлену у приміщенні суду у м. Вінни-ці суддею Шевчук Л. П.,

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся у Вінницький районний суд Вінницької області з позовом до Вороновицької селищної ради Вінниць-кого району Вінницької області, ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерства оборони Украї-ни, про визнання протиправним, скасування рішення виконавчого комітету Во-роновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, визнання незаконним, скасування ордера на право зайняття службового жилого примі-щення.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 06 лис-топада 2020 року позовна заява ОСОБА_1 залишалася без руху з надан-ням позивачу строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків звернення до суду.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 30 лис-топада 2020 року позовна заява ОСОБА_1 на підставі статті 185 ЦПК України визнана неподаною та повернута позивачу.

Не погоджуючись з постановленою 30 листопада 2020 року суддею суду першої інстанції ухвалою, ОСОБА_1 , його представник адвокат Кар-наух А. П. оскаржують її в апеляційному порядку, просять ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скар-жники вважають оскаржувану ухвалу суду незаконною, постановленою з пору-шенням норм процесуального права. У скарзі зазначається, що позовна заява сформована відповідно до статті 175 ЦПК України, дотримана вимога законо-давства щодо викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимо-ги, а також зазначено докази на підтвердження вказаних обставин. Помилково не додане рішення виконкому від 18 липня 2012 року № 165 на виконання ухва-ли суду від 06 листопада 2020 року додатково скаржниками направлене суду. При цьому суд першої інстанції не звернув увагу на можливість подання дока-зів на наступних стадіях судового руху справи та встановлення остаточного складу її учасників під час підготовчого провадження.

Користуючись своїм правом, відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апе-ляційну скаргу позивача та його представника, де просить відмовити у її задо-воленні, залишити без змін ухвалу Вінницького районного суду Вінницької об-ласті від 30 листопада 2020 року. Відповідач вважає апеляційну скаргу безпід-ставною, оскільки позивачем не виконані вимоги щодо надання разом із позов-ною заявою оригіналу чи копії оспорюваного акта - ордеру про право на занят-тя службового житла, який він просить визнати протиправним та скасувати. Відтак ОСОБА_2 стверджує, що суд першої інстанції дійшов вірного, об-ґрунтованого висновку про те, що позивачем не виконані усі вимоги ухвали суду від 06 листопада 2020 року.

29 січня 2021 року до апеляційного суду надійшло письмове пояснення представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерства оборони України Літвіна С. М., яке за своїм змістом є від-зивом на апеляційну скаргу ОСОБА_3 . У цьому поясненні зазнача-ється, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними, оскільки зі змісту позов-ної заяви убачається, що вона не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України. Крім того позивачем у порушення частини шостої статті 177 ЦПК України не наданий ордер від 30 грудня 2012 року на право зайняття службового жилого приміщення, який ним оскаржується як незаконний; питання про його витре-бування не порушується. Посилаючись на статті 83, 197 ЦПК України, пред-ставник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерства оборони України Літвін С. М., вважає, що подання доказів пози-вачем на стадії підготовчого провадження можливе як виняток і при неможли-вості їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від нього. Проте представником позивача як дані процесуальні норми, так і судова ухвала про залишення позовної заяви без руху не виконані.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши справу згідно норм статті 359 ЦПК України за наявними у ній та додатково викладеними доводами, пере-віривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстан-ції у межах наявних у ній доказів та вимог апеляційної скарги, дійшла виснов-ку, що апеляційну скаргу слід задоволити.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення, яким є також ухвала суду, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і об-ґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матері-ального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рі-шення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторо-ни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Залишаючи ухвалою від 06 листопада 2020 року без руху позовну заяву ОСОБА_4 , суд першої інстанції зазначив, що позивачем не додано до ма-теріалів позовної заяви копій рішення виконавчого комітету Вороновицької се-лищної ради Вінницького району Вінницької області від 18 червня 2014 року № 165, на яке позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, та яке заз-начене як додаток до позовної заяви. Пред`явивши позовну вимогу про визнан-ня протиправним, скасування ордеру від 30 січня 2012 року на право зайняття службового житла, виданого виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області Дажурі А. В., позивачем не долу-чений вказаний документ до матеріалів позовної заяви, не зазначається, чи є у нього труднощі в отриманні та долученні його до матеріалів позову, а також відсутнє відповідне клопотання про його витребування. Крім того позивачем висунуто одну із позовних вимог: визнати незаконним та скасувати рішення ви-конавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінницького району Він-ницької області від 18 січня 2012 року № 8 «Про видачу ордерів на заселення службових та постійних квартир військовослужбовцям Вінницького гарнізону». До матеріалів позовної заяви додано копію оскаржуваного рішення з додатком до нього, з якого слідує, що було вирішено видати ордери військовослужбов-цям Вінницького гарнізону згідно долученого списку розподілу службової та постійної житлової площі по АДРЕСА_1 , в якому окрім відповідача зазначено прізвища ще вісімнадцяти осіб. При цьому позива-чем у позовній заяві викладені обставини визнання протиправним та скасуван-ня рішення виконавчого комітету від 18 січня 2012 року № 8 в цілому, а не в частині, що стосується відповідача ОСОБА_2 . Окрім того інші особи, яких стосується вказане рішення виконавчого комітету, не залучені до участі у спра-ві. Позовна заява не містить викладу обставин, за яких порушуються і яким чи-ном права позивача.

Постановляючи 30 листопада 2020 року ухвалу про визнання неподаною і повернення позивачеві позовної заяви, суддя суду першої інстанції вказала, що на виконання вимог ухвали суду від 06 листопада 2020 року додано копії рі-шення виконкому від 18 червня 2014 року № 165. Проте інші вимоги ухвали су-ду від 06 листопада 2020 року не виконані. Відповідно суддя вважала, що вста-новлені судом недоліки звернення до суду, які позивачем не усунуті, є переш-кодою для відкриття провадження у справі, через що позовну заяву слід визна-ти неподаною і повернути ОСОБА_1 .

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з позицією скаржників що-до відсутності у суду першої інстанції правових підстав для визнання непода-ною і повернення позовної заяви, визнає оскаржувану ухвалу судді суду першої інстанції від 30 листопада 2020 року такою, що не відповідає вимогам ЦПК України та підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи, на виконання вимог ухвали суду від 06 листопада 2020 року представником позивача адвокатом Карнаухом А. П. пода-на копія рішення виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Вінниць-кого району Вінницької області від 18 липня 2012 року № 165. У решті вимог судової ухвали, з посиланням на завдання підготовчого провадження у справі, адвокат вказав про можливість подання доказів на наступних стадіях цивільно-го процесу, а також визначення остаточного складу учасників справи у підго-товчому засіданні.

Згідно частини другої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна, зо-крема, містити зміст позовних вимог: спосіб ( способи ) захисту прав або інте-ресів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб ( способи ) захис-ту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд виз-начити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; за-значення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового урегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спо-ру.

З викладеного убачається, що предмет позову - це певна матеріально-пра-вова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої ви-моги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова квалі-фікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

За нормами статей 13, 175 ЦПК України позивач на власний розсуд об-ґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Відмінність бачення судді щодо повноти ви-кладення позивачем обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, а також що-до зазначення доказів, які ці обставини підтверджують, не може бути підставою для залишення позовної заяви без руху, оскільки фактично не є невиконанням позивачем вимог статті 175 ЦПК України. Отже визначення предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності обґрунтування позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття в ній провадження.

Крім того слід зазначити, що за змістом положень ЦПК України право виз-начення учасників справи, зокрема, відповідачів, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, інших осіб належить позивачу.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випад-ків, встановлених цим Кодексом ( частина третя статті 12 ЦПК України ).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в ме-жах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином обов`язок щодо доказування покладений на сторони у справі, у тому числі на позивача щодо доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог, тому суд повинен роз`яснити сторонам їхні процесуальні права щодо подання доказів та в подальшому вирішити спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів і встановлених обставин. При цьому не зазначення позивачем певних доказів, не подання окремих з них разом із позовною заявою не є підставою для залишення позову без руху з подальшим поверненням позовної заяви позивачу, оскільки питання щодо доказів, які мо-жуть бути подані стороною на певному етапі процесуального провадження у справі, суд вирішує відповідно до положень статті 83 ЦПК України.

Належить звернути увагу на норми глави 3 розділу ІІІ ЦПК України, яка визначає завдання підготовчого провадження, де, зокрема, конкретно зазначе-но, що визначення обставин справи, які підлягають встановленню, зібрання від-повідних доказів є одним з елементів належної підготовки справи для розгляду по суті. Саме у підготовчому провадженні вчиняються судом дії з метою забез-печення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Пунктом першим статті шостої Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публіч-ний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безсторон-нім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов-язків цивільного характеру.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і напра-вити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом об-ставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають зна-чення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповід-ність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального пра-ва чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду визнає повернен-ня судом першої інстанції позовної заяви позивачу безпідставним, оскаржувана судова ухвала на задоволення апеляційної скарги підлягає скасуванню з направленням справи в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись нормами статей 367, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , його представника адвоката Карнауха Аркадія Петровича задовольнити.

Ухвалу судді Вінницького районного суду Вінницької області від 30 лис-топада 2020 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви у ци-вільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вороновиць-кої селищної ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерства оборони України, про визнання протиправним, скасування рішення Виконавчого комітету Вороновицької селищної ради Він-ницького району Вінницької області, про визнання незаконним та скасування ордера на право зайняття службового житлового приміщення - скасувати, спра-ву направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді С. К. Медвецький

С. Г. Копаничук