КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/8511/2021
У Х В А Л А

28 травня 2021 року місто Київ

справа № 362/1769/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів cудової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Кравченко Л.М., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за використану електричну енергію, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2018 року позов ПрАТ «Київобленерго» задоволено.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 20 квітня 2021 року подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2018 року було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме для зазначення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2018 року за період з 11 березня 2021 року по 19 квітня 2021 року та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

24 травня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій остання просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2018 року.

В обґрунтування вимог посилалась на те, що на початку березня 2021 року вона занедужала на гостру респіраторну вірусну інфекцію та лікувалась амбулаторно, але у зв`язку з суттєвим погіршенням самопочуття, вона здала тест на COVID-19.

Вказувала, що проведений медичною лабораторією «Омега-Київ» результат дослідження від 16 березня 2021 року був позитивний. Окрім неї, на COVID-19 перехворів її син.

Зазначала, що з 22 березня 2021 року Київська область перебувала у зоні червоного рівня епідеміологічної небезпеки через COVID-19, у зв`язку з цим діяли суворі карантинні обмеження щодо роботи громадського транспорту.

Посилалась на те, що з понеділка 23 березня 2020 року, в населених пунктах Київської області були введені нові правила роботи громадського транспорту та інші обмеження переміщення громадян для запобігання поширення коронавірусу.

Вказувала, що громадський транспорт міст, районів, ОТГ області перевозив виключно робітників підприємств, що забезпечують критично важливі сфери життя, а саме: медичні працівники, рятувальники, правоохоронці, фахівці сфери ЖКГ, люди, які працюють у продуктових магазинах та аптеках, співробітники стратегічних підприємств.

Зазначала, що такі обмеження суттєво ускладнили доступ до центральних органів влади, в тому числі і до суду, і юридичних послуг.

Посилалась на те, що у зв`язку із захворюванням на COVID-19, вона перебувала у тяжкому фізичному та психоемоційному стані до середини квітня 2021 року і лише 16 квітня 2021 року змогла приїхати з смт. Калинівка до м. Василькова, Васильківського району, Київської області, щоб ознайомитися з матеріалами справи та отримати належним чином завірену копію ухвали від 08 лютого 2021 року про залишення без задоволення її заяви про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі №362/1769/18.

Колегія суддів вважає, що зазначені ОСОБА_1 причини пропуску строку є неповажними виходячи з наступного.

За правилами ч.1 ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загальному чи спрощеного позовного провадження.

Частиною 4 ст.287 цього ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2018 року залишено без задоволення.

А тому останнім днем для подання апеляційної скарги на заочне рішення суду є 10 березня 2021 року, а апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 20 квітня 2021 року (а.с.77).

Посилання апелянта, як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження на те, що копію ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення вона отримала лише 16 квітня 2021 року колегія суддів відхиляє, оскільки неотримання повного тексту ухвали про перегляд заочного рішення від 08 лютого 2021 року не впливає на строк оскарження заочного рішення суду, оскільки строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 08 лютого 2021 року ОСОБА_1 подала до Васильківського міськрайонного суду Київської області заяву, в якій просила заяву про перегляд заочного рішення розглядати у її відсутність, а відтак остання повинна була цікавитися станом розгляду її заяви про перегляд заочного рішення.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вказана ухвала була оприлюднена 09 березня 2021 року.

На обґрунтування поважності пропуску строку на подання апеляційної скарги у період з 11 березня 2021 року по 19 квітня 2021 року ОСОБА_1 вказувала на те, що на початку березня 2021 року вона занедужала на гостру респіраторну вірусну інфекцію та лікувалась амбулаторно, але у зв`язку з суттєвим погіршенням самопочуття, вона здала тест на COVID-19, результат якого був позитивний. На підтвердження чого надала результат дослідження медичної лабораторії «Омега-Київ» від 16 березня 2021 року.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає поважними причини пропуску строку ОСОБА_1 на подання апеляційної скарги на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2018 року до 31 березня 2021 року (включно), враховуючи середній чотирнадцятиденний термін перебігу хвороби.

Також ОСОБА_1 як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення вказувала на те, що з понеділка 23 березня 2021 року, в населених пунктах Київської області були введені нові правила роботи громадського транспорту та інші обмеження переміщення громадян для запобігання поширення коронавірусу. Громадський транспорт міст, районів, ОТГ області перевозив виключно робітників підприємств, що забезпечують критично важливі сфери життя, а саме: медичні працівники, рятувальники, правоохоронці, фахівці сфери ЖКГ, люди, які працюють у продуктових магазинах та аптеках, співробітники стратегічних підприємств. Такі обмеження суттєво ускладнили доступ до центральних органів влади, в тому числі і до суду, і юридичних послуг.

Разом з тим, наведені ОСОБА_1 причини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, виходячи з наступного.

Так, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, №17160/06 та №35548/06, § 34 від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Посилання апелянта на те, що з понеділка 23 березня 2021 року в населених пунктах Київської області були введені нові правила роботи громадського транспорту та інші обмеження переміщення громадян для запобігання поширення корона вірусу, а тому такі обмеження суттєво ускладнили доступ до центральних органів влади, в тому числі і до суду, і юридичних послуг, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22 березня 2021 року №230, якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», вказані апелянтом обмеження діяли лише на території міста Києва та не поширювались на Київську область.

При цьому, посилання ОСОБА_1 на поважність пропуску строку на апеляційне оскарження у зв`язку з тим, що належним чином завірену копію ухвали від 08 лютого 2021 року про залишення без задоволення її заяви про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі №362/1769/18 вона отримала лише 16 квітня 2021 року колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки апелянтом оскаржується не ухвала, а рішення суду, отже, наявність або відсутність саме тексту ухвали не впливає на можливість оскарження рішення суду першої інстанції.

Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

Будь-яких інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду ОСОБА_1 не вказала та доказів на підтвердження цього не надала.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що зазначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду є непереконливими, неповажними, оскільки заявником не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

ЄСПЛ зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення у справі «Воловік проти України» заява №15123/03, § § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» заяви, №17160/06 та №35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Таким чином, доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ОСОБА_1 своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від неї дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2018 року апелянт не надала.

Згідно з ч.4 ст.357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.1 ст.358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

А тому, виходячи з принципів, розумності, справедливості, рівності учасників судового розгляду, а також враховуючи принцип правової визначеності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2018 року подана з пропуском встановленого законом строку та наведені апелянтом підстави для поновлення пропущеного строку з урахуванням викладеного не є поважними, а тому пропущений строк не підлягає поновленню.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження в справі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Кравченко Л.М., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за використану електричну енергію.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: