Справа № 544/147/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Нагорної Н. В.,

за участі секретаря Ралець О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборній, 41, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Пирятинської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом, який був нею уточнений, в обґрунтування якого вказала, що 01 листопада 1978 року її чоловік ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4 1/2 частину будинку («А-1») та прибудинкових споруд за адресою АДРЕСА_1 . В іншій половині будинку проживав ОСОБА_5 . Рішенням виконкому Пирятинської міської ради від 23 вересня 1990 року був наданий дозвіл на будівництво нового будинку замість належної йому частини старого будинку. Цим же рішенням йому було дозволено знести частину старого житлового будинку. Новий будинок («М-1») був побудований на вільному місці двору поряд із старим будинком («А-1»). Старий будинок був знесений пізніше. В новому будинку сім`я позивачки почала проживати з січня 1992 року. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його частину будинку успадкував його син ОСОБА_6 , який продав свою частку чоловіку позивачки та сусідці - ОСОБА_2 по ј частині кожному. Таким чином, частка в домоволодінні («А-1») ОСОБА_3 збільшилася до 3/4, а ОСОБА_2 набула право власності на 1/4 частину цього будинку. Рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надано дозвіл на знесення старого будинку («А-1»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Цим же рішенням було розділено земельну ділянку, що відносилася до будинку, а також надано дозволи на будівництво: ОСОБА_3 - гаража на місці знесеного будинку, а ОСОБА_2 - літньої кухні за адресою: АДРЕСА_1 . Цим же рішенням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були зобов`язані після завершення робіт внести зміни в технічні документи на будинковолодіння АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 в установленому порядку. Після внесення змін в технічну документацію новозбудованому будинку ОСОБА_3 було присвоєно літеру «М-1» та позначено новозбудований гараж «К». ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки - ОСОБА_3 , спадщину після нього прийняла позивачка. На час смерті чоловіка, останній мав у власності житловий будинок («М-1») з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім цього, померлий мав у власності дві земельні ділянки: площею 0,0995 га та площею 0,0621 га, на які позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину. Однак, у свідоцтві про право на спадщину за законом на житловий будинок «М-1» з господарськими будівлями і спорудами, було зазначено, що ОСОБА_1 успадковує лише 3/4 частини вказаного майна, а 1/4 частка новозбудованого будинку («М-1») залишилася невизначеною. Також Пирятинською державною нотаріальною конторою було повідомлено, що у зв`язку з тим, що за життя спадкодавця належним чином були оформлені та зареєстровані лише 3/4 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , а тому видати свідоцтво на цілий житловий будинок немає правових підстав. З наданої нотаріусом відповіді вбачається, що нотаріусом взято до уваги лише наявність державної реєстрації 3/4 частки будинку («А-1»), який насправді був знесений, але не взято до уваги та не визначено подальшу долю 1/4 частки цього будинку, що належала ОСОБА_2 та трансформації (переходу) 1/4 частки у її володіння. Крім того, з відповіді нотаріуса вбачається, що в рамках вчинення вказаної нотаріальної дії, нотаріус обмежений законом та позбавлений можливості робити висновок щодо того, чи відбувся перехід права власності 1/4 частки знесеного будинку («А-1»), яка належала ОСОБА_2 до нового будинку (літер «М-1»), який належав спадкодавцеві ОСОБА_3 , чи такого переходу не відбулося, і, чи не вплине визначення таких обставин нотаріусом на права і обов`язки власника сусіднього домоволодіння, ОСОБА_2 . За таких обставин, нотаріусом не було взято до уваги і той факт, що новозбудований будинок (« АДРЕСА_3 , фактично належав спадкодавцеві ОСОБА_3 в цілому та був збудований ним особисто і закінчений будівництвом. Після відкриття провадження по справі ОСОБА_2 звернулася до державного реєстратора, в результаті чого за нею було зареєстровано право власності на ј частину належного позивачці в цілому домоволодіння АДРЕСА_1 . Враховуючи вищевикладене, позивачка просить припинити право власності ОСОБА_2 на ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 , скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з житлового будинку «М-1» загальною площею 73,6 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., погріба «И», сажу «Г», сараю «Д», вбиральні «З», гаража «К», сараю «Л», огорожі №1, огорожі №4, ями вигрібної №6.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Пирятинської міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій вказав, що позовні вимоги визнає, просить розглянути справу без його участі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, просила слухати справу без її участі.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 01 листопада 1978 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4 Ѕ частину жилого будинку і допоміжних господарчих будівель, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного жилого будинку А-1 жилою площею 51,4 кв.м., сараю Б, огорожі №1, сіней «а» (а.с. 13-14).

Відповідно до Технічного паспорта на жилий будинок індивідуального жилого фонду, виготовленого 22 січня 1992 року, житловим будинком «А-1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рівних долях володіють ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с. 15-17).

Рішенням виконкому Пирятинської міської ради народних депутатів №284 від 23 вересня 1990 року ОСОБА_3 дозволено побудувати замість належної йому частини старого будинку новий житловий будинок. Частину старого будинку знести (а.с. 22).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 19 травня 2004 року ОСОБА_6 успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_5 , в тому числі Ѕ частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Згідно Договору купівлі-продажу від 08 серпня 2005 року ОСОБА_6 продав успадковану ним Ѕ частину вищевказаного домоволодіння ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по ј частині кожному. Вказані частки були зареєстровані КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (а.с. 20-21).

Рішенням Пирятинської міської ради Полтавської області №733 від 28 вересня 2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було дозволено знести старий житловий будинок з двома прибудовами, непридатний для подальшого використання на території будинковолодіння АДРЕСА_1 , дозволено ОСОБА_3 побудувати гараж та зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 внести зміни в технічну документацію будинковолодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 (а.с.26).

На підставі вказаного рішення був виготовлений Проект забудови земельної ділянки індивідуального забудовника (а.с. 27).

Згідно Технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 21 листопада 2018 року, домоволодіння в цілому складається з житлового будинку «М-1» загальною площею 73,6 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., погребу «И», сажу «Г», сараю «Д», вбиральні «З», гаража «К», сараю «Л», огорожі №1, огорожі №4, ями вигрібної №6 (а.с. 38-40).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 28).

Спадщину після померлого прийняла його дружина ОСОБА_1 позивачка по справі (а.с. 83, 89).

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає, про що свідчить заведена спадкова справа до майна померлого № 415/2013 (а.с.79-153).

04 грудня 2018 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого ОСОБА_3 , зокрема, на дві земельні ділянки площею 0,0995 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0621 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 32-37).

Окрім цього, позивачка отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 04 грудня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_1 успадкувала ѕ частину житлового будинку під АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку «М-1» загальною площею 73,6 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., погребу «И», сажу «Г», сараю «Д», вбиральні «З», гаража «К», сараю «Л», огорожі №1, огорожі №4, ями вигрібної №6 (а.с. 29), ј частина вказаного будинку залишилася не визначеною.

Для узаконення вищевказаної ј частини будинковолодіння АДРЕСА_1 позивачка звернулася із зверненням до Виконавчого комітету Пирятинської міської ради, на що 21 лютого 2019 року отримала відповідь, в якій їй рекомендували в судовому порядку визнати право власності на спірну частину будинку (а.с. 41-43).

Окрім цього, ОСОБА_1 з метою нотаріального оформлення неуспадкованої ј частини будинковолодіння АДРЕСА_1 звернулася до Пирятинської державної нотаріальної контори, однак отримала відмову, оскільки з наданих документів відсутні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину на цілий житловий будинок за вказаною адресою (а.с. 54).

Згідно Довідки КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» №25-Т від 03 лютого 2020 року житловий будинок «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 , зруйнований та розібраний. ОСОБА_2 належить ј частина вказаного будинку (а.с. 44).

Відповідно до Довідок №9 від 14 січня 2021 року житловий будинок «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 , ѕ якого належало ОСОБА_3 , зруйнований та знесений згідно рішення виконавчого комітету Пирятинської міської ради №377 від 28 вересня 2005 року (а.с. 45).

15 березня 2021 року ОСОБА_2 зареєструвала за собою право власності на ј частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 162).

Після встановлення вказаних фактів суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в судовому порядку звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до абз.3 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Пунктом 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до Технічного паспорта на жилий будинок індивідуального жилого фонду виготовленого 22 січня 1992 року, за адресою: АДРЕСА_1 знаходився старий житловий будинок «А-1», що складався з двох спарених житлових будинків, власність яких розраховувалася в долях. Станом на 08 серпня 2005 року власником домоволодіння літ «А-1», частка якого складала 3/4, є ОСОБА_3 , власником домоволодіння літ «А-1», частка якого складала 1/4, є ОСОБА_2 .

Після знесення старого будинку «А-1» та побудови ОСОБА_3 відповідно до рішення виконкому Пирятинської міської ради №733 від 28 вересня 2005 року нового будинку «М-1» на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , залишився лише будинок «М-1», що належав ОСОБА_3 , та який не може бути виражений в ѕ частині.

Таким чином, у зв`язку із знесенням старого будинку під літ.«А-1» та належної ОСОБА_2 частини вказаного домоволодіння, яка складала ј частину, частка ОСОБА_3 у новому побудованому будинку під літ. "М-1"за адресою: АДРЕСА_1 , фактично складає 4/4 частини домоволодіння, тобто 1 ціла.

Отже, із наявних у матеріалах справи доказах убачається, що належна відповідачці ОСОБА_2 1/4 частина домоволодіння АДРЕСА_1 , що складась зі старого будинку під літ. "А-1", знищена, однак своє право власності на знищене майно ОСОБА_2 у встановлений законом спосіб не припинила, дозвіл на будівництво будинку за вказаною адресою їй не надавався, а надавався ОСОБА_3 , який за життя побудував новий будинок за цією ж адресою під літ. "М-1", право постійного користування ОСОБА_2 земельною ділянкою по АДРЕСА_1 припинено у 2005 році. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_2 не набула право власності на житловий будинок під літ. "М-1" з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , тому реєстрація за ОСОБА_2 права власності на 1/4 частину спірного будинку порушує право власності позивачки, тому воно підлягає судовому захисту у спосіб, обраний позивачкою.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню як такі, що грунтуються на законі та підтверджені належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. 6-13, 76-81, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Пирятинської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з житлового будинку «М-1» загальною площею 73,6 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., погріба «И», сажу «Г», сараю «Д», вбиральні «З», гаража «К», сараю «Л», огорожі №1, огорожі №4, ями вигрібної №6.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з житлового будинку «М-1», погріба «И», сажу «Г», сараю «Д», вбиральні «З», гаража «К», сараю «Л», огорожі №1, огорожі №4, ями вигрібної №6.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з житлового будинку «М-1» загальною площею 73,6 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м., погріба «И», сажу «Г», сараю «Д», вбиральні «З», гаража «К», сараю «Л», огорожі №1, огорожі №4, ями вигрібної №6.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. В. Нагорна