ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-з/807/26/21
09 лютого 2021 року місто Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Кочеткової І.В.,
суддів: секретар Кримської О.М., Дашковської А.В., Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ями Дмитра Миколайовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про витребування із незаконного володіння ОСОБА_2 нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначила, що 17 жовтня 2000 року за договором купівлі-продажу придбала та зареєструвала на своє ім`я житловий будинок АДРЕСА_1 . У квітні 2019 дізналася, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2010 було визнано право власності на вказаний будинок за її сином ОСОБА_3 , проте участі у судовому засіданні вона не приймала, доручень на представництво її інтересів не надавала, про розгляд справи судом першої інстанції обізнана не була. Рішенням цього ж суду від 06.03.2014 право власності на вказаний будинок було визнано за відповідачкою ОСОБА_4 . В подальшому за її апеляційними скаргами вказані судові рішення були скасовані судом апеляційної інстанції. Оскільки жодних правочинів з відчуження майна вона не вчиняла, воно вибуло з її власності на підставі неправомірного рішення суду, яке скасовано, просила суд витребувати вищевказане нерухоме майно з незаконного володіння відповідача ОСОБА_2 та стягнути судові витрати.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2020 року залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 12.01.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 2020 року у цій справі скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволені.

Витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 нерухоме майно: житловий будинок літ. Е, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 15 000 грн.

19 січня 2021 року адвокат Яма Д.М., який представляє інтереси ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення заяви з огляду на такі обставини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 4 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування та підтверджена відповідними доказами, істотно перевищує суму,заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час попереднього (орієнтовного) розрахунку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Так, на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу було надано акт передачі-приймання послуг від 17.01.2021 року, відповідно до якого замовник є ОСОБА_1 згідно договору № 283-з-2019, та загальна вартість найменування послуг якого складає 54000 грн., вказаний акт підписаний адвокатом Ямою Д.М. та його замовником ОСОБА_1 (т. 2 а.с.56).

В матеріалах справи є договір № 283-з-2019 від 15 травня 2019 року на правову допомогу про надання послуг адвоката, який складений між адвокатом Ямою Д.М. та клієнтом ОСОБА_1 , та ордер про надання правової допомоги серії ЗП № 104078 від 27.05.2019 року (т.1 а.с. 8,9).

Відповідно до акту передачі-приймання послуг (т. 1 а.с. 225), замовником якого є ОСОБА_1 за договором № 283-з-2019 року від 15.05.2029 року, розрахунок витрат на правничу допомогу складає 42 000 грн..

Згідно квитанції прибуткового касового ордеру №б/н, адвокат Яма Д.М. отримав від свого клієнта ОСОБА_1 17.09.2020 року 42 000 грн. за надання послуг правничої допомоги (т.1 а.с. 232).

Разом із тим, при зверненні до суду з відповідним позовом ОСОБА_1 у позовній заяві зазначала, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які вона очікує понести (крім витрат на сплату судового збору) становить 15 000 грн. оплата правової допомоги (підготовка позову і додатків), від 4 000 до 16 000 грн. оплата правової допомоги (участь в судових засіданнях, в залежності від кількості останніх).

По справі було проведено 7 судових засідань в першій інстанції, в 2-х із яких (підготовчих) адвокат Яма Д.М. участі не приймав. Під час розгляду справи по суті за участі адвоката Ями Д.М. судове засідання 13.01.2020 було відкладено за клопотанням представників відповідача, 29.01.2020 в судовому засіданні за клопотанням відповідача ухвалою суду провадження у справі було зупинено, після відновлення провадження 05.08.2020 судове засідання тривало 45 хв., 26.08.2020 1 год., 15.10.2020 26 хв. Засідання апеляційного суду від 12.01.2021 тривало 20 хв.

В заяві про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвокат зазначає додаткові витрати, про які не заявляв у попередньому (орієнтовному) розрахунку, зокрема 15 000 грн. складання апеляційної скарги, 12 000 грн. участь у засіданні апеляційного суду.

Детального розрахунку часу, витраченого адвокатом на складання позовної заяви і апеляційної скарги, останній суду не надав.

Доказів, що позивач і її представник не могли передбачити такі витрати на час попереднього (орієнтовного) розрахунку остання суду першої інстанції не надала.

Враховуючи складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, а також ту обставину, що сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, позивачем і її представником не надано доказів, що вони не могла передбачити такі витрати на час попереднього (орієнтовного) розрахунку, суд вважає за необхідне обмежити компенсацію судових витрат 30 000 грн. сумою, заявленою в попередньому розрахунку при пред`явленні позову.

Керуючись ст. ст. 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Прийняти у цій справі додаткову постанову про стягнення витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь позивача ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 гривень ( тридцять тисяч гривень).

У компенсації решти витрат відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2021 року.

Головуючий І.В. Кочеткова
судді: А.В. Дашковська
О.М. Кримська