Справа № 212/8995/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Козлова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання: Машошиної Ю.О.,

представника відповідача: Мачихина Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

22.10.2019 року позивача ОСОБА_1 звернулась з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , в якому просила розірвати договорі купівлі-продажу кухні від 16.04.2019 укладений між сторонами. Стягнути з відповідача сплачені грошові кошти за договором купівлі-продажу кухні від 16.04.2019 в сумі 16911,63 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 16.04.2019 року вона у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 придбала кухню вартістю 15950,00 грн. Нею була внесена передоплата 6400,00 грн. та оформлено споживчий кредит у АТ «Укрсиббанк», сума кредиту склала 10511,63 грн. Позивачем в повному обсязі були сплачені кошти за придбану кухонні меблі. Купуючи меблі, позивач розраховувала на їх відповідну якість та практичність але вже після перших днів експлуатації виникли недоліки: відокремились кромки на підвісних полках та шафах; біля плити на тумбах покоробились бокові стінки; біля мийки здулась столещниця, а також виявилось, що матеріал з якого вироблялась меблі не доброї якості. В період гарантійного строку (2 місяця), вона неодноразово зверталась до продавця (виробника) з приводу недоліків (місця надколів, зафарбування) для виконання гарантійного ремонту але гарантійний ремонт не був виконаний. 19.09.2019 Позивач звернулась до Відповідача з заявоюпретензію з повідомленням про відмову від договору та поверненням грошових коштів за сплачений неякісний товар. 25.09.2019 відповідач надала відповідь на заяву- претензію в якій погодилась з вимогами позивача про повернення грошових коштів за сплачену кухню. Однак, повернення коштів не відбулось.

Ухвалою судді від 09.01.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

09.11.2020 року відповідачем подано відзив на позов, в якому обгрунтована позиція про відмову в задоволенні позовних вимог.

09.11.2020 року по справі проведено підготовче судове засідання, справа призначена до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулась з заявою про розгляд справи без її участі. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась з письмовою заявою про розгляду справи за її відсутності, проти позову заперечила, просила позивні вимоги залишити без задоволення.

Представник відповідача - адвокат Мачихин Ю.М. в судовому засідання просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на обґрунтування викладені у відзові і додав, що виконання заяви-претензії про повернення коштів, сплачених за кухониий гарнітур, на яке погодилась відповідач, не відбулося через незгоду позивачки повернути меблі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 придбала у ФОП ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , кухню вартістю 15950 гривень, що підтверджено розрахунковими документами: товарним чеком б/№ від 19.04.2019 (дата виправлена на 16.04.2019), рахунком б/№ від 19.04.2019 (дата виправлена на 16.04.2019). (а.с.6-7).

При покупці ОСОБА_1 був оформлений споживчий кредит у АТ «Укрсиббанк» (за твердженням позивачки з ціллю придбання меблів, однак доведення цього твердження не було здійснено з боку позивача належним чином), що підтверджено договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 від 16.04.2019 (а.с.8-14).

До матеріалів справи долучено заяву-претензію ОСОБА_1 без зазначення дати, до фізичної особипідприємця ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу меблів та повернення сплачених грошових коштів (а.с.18-19).

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. А у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Судом встановлено, що сторонами були виконані вимоги закону, Позивач ОСОБА_1 оплатила товар, а відповідач ФОП ОСОБА_4 передала товар - кухонні меблі.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Частиною 2 ст.678 ЦК України передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Вказане відповідає і положенням ч.1 ст.8 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 № 1023-XII, яка передбачає, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; або 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Судом встановлено, що наявність істотних недоліків ніяким чином не доведена позивачем. Дрібні недоліки (відокремлена кромка, підфарбування, вздуття невеликих частин поверхні меблів те що можливо усунути на місці) не можуть вважатися істотними та такими, що унеможливлюють використання меблів за призначенням. Твердження з боку позивача про те, що відповідачем не було задоволено вимогу позивача про прийняття неякісного товару та повернення сплачених за нього коштів нічим не підтверджено.

Представником відповідача в суді зазначено, що позивачем не надано підтверджень того факту, що в кухонному гарнітурі є недоліки виявлені ним протягом гарантійного терміну, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця) у вигляді дрібних пошкоджень на підвісних полках та шафах, покороблення бокової стінки біля плити на тумбах, здуття столещниці біля мийки, виготовлення меблі поганої якості.

Відповідно до статті 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

За змістом статті 680 ЦК України покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 708 ЦК України також визначено,що у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4)відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої затовар грошової суми.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Суд зветає увагу на той факт, що ключовим моментом при визначенні істотних недоліків товару або виробу є компетентний висовок про неможливість використання товару за призначенням або інші переконливі доводи неможливості використання виробу в цілому. Таких доказів позивачем суду не надано. Позивачем взагалі не надано належних та допустимих і достовірних доказів по справі. Справа містить додані до позову фото меблів. Що це за меблі, яке їх походження і таке інше - не вдається за можливе встановити за допомогою цих фото.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що у позові позивач послався на виявлення протягом гарантійного строку дефектів, а саме: повідлітали кромки на підвісних полках та шафах; біля плити на тумбах покоробились бокові стінки; біля мийки здулась столещниця, а також виявилось, що матеріал з якого вироблялись меблі неякісні, бо є міста надколів, зафарбування фарбою.

Однак, в матеріалах справи, крім фото зазначених недоліків, жодного підтвердження, що виявлені недоліки сталися з вини відповідача. Висновок, принаймі спеціаліста (за відсутності експертного висновку), за результатом огляду кухонних меблів, з зазначенням, що вказані порушення виникли з вини виробника (продавця,виконавця), а не з вини не споживача у справі відсутній. Таке можливо в наступних випадках: гарнітур або окремі секції постраждали в результаті затоплення приміщення, пожежі, землетруси та інших стихійних лих; покупець своїми силами зробив безграмотну збірку, що негативно вплинуло на якість товару; меблі зіпсувалася через неправильну експлуатацію, порушення правил, зазначених в паспорті; за несправність приймається нормальний знос товару (наприклад, який використовувався протягом року стілець придбав деяку потертість); дефекти з`явилися в результаті неправильного транспортування вироби, яку організував сам покупець (якщо він доставляв меблі, скориставшись послугами сторонньої компанії, претензію слід відправити їй); на предметах виявлені сліди термічного, механічного або хімічного впливу; при умисному псуванні меблів - самим господарем або іншими особами.

Таким чином, позивачем не доведено, що саме з вини відповідача виникли дефекти меблів і той факт, що ці дефекти мали місце при експлуатації, у вказаний законом термін часу, саме меблів, що були придбані у відповідача. Відтак, судом робиться висновок, що позивачем не наведено законних підстав вимоги розірвання договору купівлі-продажу від 16.04.2019 року. Отже, вимоги про відшкодування сплачених коштів за договором купівлі-продажу від 16.04.2019 в сумі 16911,63 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. задоволенню не підлягають.

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки даний позов пов`язаний із захистом його прав як споживача.

Отже, оскільки в позові відмовлено, такі витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 549, 526, 530, 611, 625, 651, 655, 662 Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 128, 131, 223, 247, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повне рішення виготовлено 03 червня 2021 року.

Повне найменування та ім`я сторін та інших учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: Ю. В. Козлов