Справа №:755/7587/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гаврилової О.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тута І.В. про забезпечення позову, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Тута І.В. звернувся до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 24 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

До матеріалів позовної заяви долучено заяву про забезпечення позову, шляхом накладання арешту: на частку ОСОБА_2 у статутному капіталі ТОВ «Сучасний торгівельний дім» у розмірі 250 001,00 грн; на грошові кошти ОСОБА_2 в межах суми позовних вимог у розмірі 260 611,88 грн; на усе рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 в межах суми позовних вимог у розмірі 260 611,88 грн.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви та матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

В п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено: особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовим обмеженням заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.4 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як убачається з позовної заяви, предметом позову є стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 27 травня 2020 року у розмірі 260 611,88 грн.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснення судом, зокрема, з урахуванням співмірності та співвідношенням прав (інтересів), про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

Сама по собі обставина наявності боргу перед заявником, що є підставою для звернення позивачем до суду за захистом свого права, не свідчить про те, що відповідачем в майбутньому будуть вживатись дії для ухилення від виконання судового рішення.

Як убачається витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 є співзасновником ТОВ «Сучасний торгівельний дім», розмір внеску до статутного капіталу 250001,00, частка прямого бенефіціарного володіння 1%.

Заявник просить суд, серед іншого, накласти арешт на частку ОСОБА_2 у статутному капіталі ТОВ «Сучасний торгівельний дім» у розмірі 250 001,00 грн.

Проте відповідно до ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Беручи до уваги, що заявник не надав доказів того, що у ОСОБА_2 є намір відчужувати свою частку у статутному капіталі, та враховуючи предмет позову, суд вважає, що обраний заявником вид забезпечення позову щодо накладення арешту на частку у статутному капіталі - не є співмірним із заявленими позивачем вимогами та не спрямований на забезпечення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, такий захід забезпечення позову може порушувати права інших учасників товариства, які не є учасниками справи. Заходи забезпечення позову не повинні порушувати принципу змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2 та на усе рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 в межах суми позовних вимог у розмірі 260 611,88 грн, позивач та його представник не надали доказів щодо вищевказаних обставин та не довели, що заявлені вимоги є співмірними даному виду забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову не містить жодних відомостей про наявні рахунки відповідача в банківських установах, а вимога щодо накладання арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , є неконкретизованою щодо зазначення знаходження цих коштів (банківські рахунки тощо), як і вимога про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову у відповідача відсутнє нерухоме майно, зареєстроване із 2011 року та відсутні транспортні засоби, зареєстровані із 2013 року, у позивача відсутня можливість встановити інформацію про наявність зареєстрованого за відповідачем нерухомого майна в період до 2011 року та транспортних засобів в період до 2013 року.

Отже дана заява не містить жодних відомостей про майно, яке належить відповідачеві.

Також позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову (вчинення відповідачем будь-яких дій по відчуженню належного йому майна тощо).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тута І.В. про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 260 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тута І.В. про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: