ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/96/21
провадження № 2/753/3876/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2021 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гусак О.С.,

з секретарем Рупак О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

предтсавника комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва» - Савченко Г.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва», комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» про стягнення майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

5 січня 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 (далі - позивач) до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва»), комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» (далі - Київкомунсервіс) про стягнення солідарно з відповідачів на її користь майнової шкоди. Зокрема позивач зазначила, що 8 серпня 2019 року її автомобіль Suzuki SX4 був припаркований у дворі будинку № 8 по вул. Вербицького у м. Києві. Приблизно о 17 год 00 хв у зв`язку з сильними поривами вітру сміттєвий бак, який не був належно встановлений, пошкодив її автомобіль. Факт пошкодження її автомобіля підтверджується матеріалами перевірки, проведеної працівниками Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 24 вересня 2019 року. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 2 листопада 2019 року вартість ремонту автомобіля складає 20 120 грн 97 коп. Відповідальність за завдану шкоду покладена на управителя / балансоутримувача будинку - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва» та виконавця послуг з вивезення побутових відходів в м. Києві КП «Київкомунсервіс», оскільки ними не було належним чином організовано безпечне розміщення контейнерних майданчиків.

З огляду на викладене позивач просить стягнути солідарно з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва» т та КП «Київкомунсервіс» відшкодування за заподіяну майнову шкоду у розмірі 22 788 грн 21 коп, витрати на проведення експертизи у розмірі 1 500 грн та судовий збір.

5 січня 2021 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу вказана позовна заява передана судді Гусак О.С. (справа № 753/96/21).

11 січня 2021 року ухвалою Дарницького районного суду міста Києва позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

25 січня 2021 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків.

26 січня 2021 року ухвалою Дарницького районного суду міста Києва прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

3 березня 2021 року ухвалою Дарницького районного суду міста Києва справу № 753/96/21 призначено до розгляду з викликом сторін на 29 березня 2021 року.

29 березня 2021 року до суду надійшло клопотання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва» про відкладення розгляду справи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю всіх 3 представників та неможливістю та відповідно неможливістю підприємством забезпечення свого представництва в суді.

29 березня 2021 року у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді розгляд справи знято та відкладено на 20 квітня 2021 року.

20 квітня 2021 року у судове засідання прибули представники позивача та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва», вирішено здійснювати розгляд справи за відсутності КП «Київкомунсервіс», вислухано сторони, задоволено клопотання представника позивача про оголошення перерви для з`ясування обставин справи безпосередньо з його довірителем ОСОБА_2 . Наступне судове засіадння призначено 18 травня 2021 року.

18 травня 2021 року у судове засідання з`явилися представник позивача ОСОБА_1, представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва» Савченко Г.М., з урахуванням думки сторін вирішено розглядати справу за відсутності КП «Київкомунсервіс».

У судовому засіданні представник позивача підтримав зазначені у позові доводи, просив його задовольнити. Представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва» заперечила проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Позивачу належить на праві власності автомобіль Suzuki SX4, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 34-35).

24 вересня 2019 року у наданому Дарницьким УП ГУНП у м. Києві листі позивачу за результатами розгляду її звернення повідомлено, що підстав для внесення відповідних відомостей в ЄРДР не встановлено, проте з метою додаткового з`ясування обставин події та отримання письмових пояснень здійснено вихід за адресою: м. Київ, вул. Вербицького, 8, де при спілкуванні зі свідками та очевидцями встановлено, що зазначене пошкодження автомобіля мало місце 8 серпня 2019 року. Для вирішення цивільно-правових відносин рекомендовано звернутись до суду (а.с. 37-38).

Згідно зі звітом ФОП ОСОБА_3 про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Suzuki SX4, д.н.з. НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку становить 22 788 грн 21 коп. (а.с. 6-33).

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача про стягнення матеріальної шкоди, сума якої дорівнює вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 12, ч.ч. 1-4 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

За нормою ч. 1 ст. 15, ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частинами першою та третьою ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими та електронними доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27беезня 1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14.

Згідно з договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 5 липня 2016 року, укладеним між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва» та ОСОБА_2 вказане підприємство надає послуги по забезпеченню житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 39).

Водночас, у листі-відповіді КП «Київкомунсервіс» позивачу повідомлено, що згідно з розпорядженням виконавчого органу Київради (КМДА) від 8 грудня 2017 року № 1589 «Про введення в дію рішення конкурсної комісії з визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на території міста Києва» та рішення Київської міської ради від 14 грудня 2017 року № 697/3704 КП «Київкомунсервіс» визначено виконавцем послуг з вивезення побутових відходів в межах територій адміністративних районів Києва. В свою чергу, на підставі договору про надання послуг з вивезення побутових відходів від 31 січня 2014 року № 3-5.14, укладеного з КП «Київкомунсервіс» на території Дарницького району вивезення відходів здійснює ТОВ «Фірма Володар Роз» (а.с. 46).

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» елементами (частинами) об`єктів благоустрою є, зокрема, будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів.

За ст. 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

Згідно п. 7.3.4 Правил благоустрою міста Києва, затвердженими рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051 контейнери для збирання сміття та відходів як вторинної сировини повинні встановлюватись на майданчику з твердим покриттям з П- чи Г-подібними огорожами та закриватись щільно кришками.

Згідно п. 7.3.6 Правил благоустрою міста Києва забороняється розміщення контейнерів на тротуарах, проїзних частинах вулиць, міжквартальних проїздів та в арках будинків.

Також, при розгляді справи суд застосовує вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 № 1306, а саме, п. 1.10 яким врегульовано, що зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо. Стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу;

Пунктами 15.1, 15.10, 15.12, 26.2 ПДР України визначено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. Стоянка забороняється, зокрема, ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства. Водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним. У житловій зоні забороняється, серед іншого, стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями і таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів.

Крім того, відповідно до п.п. 4, 12, 13 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою КМУ від 3 грудня 2009 року № 1342, місце для паркування - місце стоянки одного транспортного засобу на майданчику для паркування, позначене дорожньою розміткою відповідно до ПДР; паркування - розміщення транспортного засобу на майданчику для паркування; відведені майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і ПДР, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Майданчики для паркування є об`єктами благоустрою і повинні відповідати нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів. Майданчики для паркування обладнуються відповідно до вимог цих Правил і ПДР. Відведені майданчики для паркування позначаються дорожніми знаками та суцільною синьою (блакитною) смугою на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної.

Позивач зазначає, що внаслідок порушення відповідачами розташування сміттєвих контейнерів, без фіксування контейнерів гальмівним механізмом, внаслідок пориву вітру контейнер скотився та пошкодив її транспортний засіб, припаркований на прибудинковій території, внаслідок чого їй була спричинена матеріальна шкода, яка підлягає відшкодуванню.

Водночас у матеріалах справи відсутні плани-схеми розташування автомобіля; фотоматеріали огляду місця події працівниками поліції; у листі поліції лише зафіксовано, що автомобіль пошкоджено.

При цьому слід врахувати, що згідно з листом поліції звернення позивача зареєстровано лише 21 вересня 2019 року за № 69042, тобто через більш ніж місяць після ймовірної події.

Вказаний лист не може бути належним та допустим доказом на підтвердження обставин завдання шкоди автомобілю саме сміттєвими баками.

Позивач зазначає, що її автомобіль «був припаркований у дворі будинку № 8». Тобто, фактично на прибудинковій території цього житлового будинку, що не є спеціально обладнаним місцем для паркування в розумінні Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року.

Крім того, суду не надано доказів на якій саме відстані від сміттєвих баків був припаркований автомобіль. Вказане унеможливлює зробити висновок, що позивач припаркувала свій автомобільна відстані, більшій ніж 5 м, оскільки в такому випадку стоянка транспортного засобу заборонена.

З огляду на викладене, позивач самостійно підвищила ризик настання таких негативних для неї наслідків, оскільки всупереч вимогам Правил паркування транспортних засобів залишила свій автомобіль у зоні поза спеціально відведеному для цього місця.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 4 ст. 319 та ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 323 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується.

За результатами оцінки наведених сторонами аргументів та наданих ними доказів, суд дійшов висновку, що причиною завдання шкоди належному позивачу транспортному засобу стала недбалість позивача, яка не вжила заходів щодо належного збереження свого майна.

Отже, оскільки захисту підлягає саме порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес, а позивачем не було доведено, що її право було порушено з вини відповідачів, адже саме позивач, як власник автомобіля, з метою збереження свого майна у відповідному стані мала подбати про нього шляхом врахування погодних умов та дотримуватись при паркуванні автомобіля допустимої відстані від сміттєвих баків, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача суми матеріальної шкоди у заявленому розмірі.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Як передбачено ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову стосовно стягнення майнової шкоди у задоволенні позовних вимог щодо стягнення судових витрат необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 10, 12-13, 76-82, 89, 133-134, 137, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва», комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс», про стягнення майнової шкоди, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 28 травня 2021 року.

Суддя О.С. Гусак