справа №619/1572/21
провадження №2/619/795/21
РІШЕННЯ

іменем України

30 серпня 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю секретаря судового засідання Шемякіної І.О.

Справа № 619/1572/21

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

представник позивача: адвокат Андерс В.М.;

відповідач: ОСОБА_2 ;

представник відповідача: адвокат Гринишин Є.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження позовпро стягнення заборгованості.

Стислий виклад позицій сторін.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики грошових коштів в сумі 2 794 051,62 грн, що складається з основного боргу - 2 660 000,00 грн, пені - 107 355,62 грн, 3% річних - 26 696,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 26 жовтня 2016 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів, за яким ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 2 320 000,00 (два мільйона триста двадцять тисяч) гривень, які на той період часу складали 80 000,00 (вісімдесят тисяч) євро, з зобов`язанням їх повернення до 24.10.2020 року. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. за реєстровим № 2108. Відповідач ОСОБА_2 станом на 14 березня 2021 року умови Договору позики грошових коштів не виконав, більш того, ним вживаються всі заходи щоб уникнути відповідальності за невиконання умов укладеного договору.Станом на 14.03.2021 заборгованість за договором позики у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 складає 80 000 Євро х 33,25грн = 2 660 000,00 гривень.Відповідно до п. 8 Договору позики грошових коштів, якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, що діє за час прострочення суми позики за кожен день прострочення. Таким чином, сума пені розраховується за подвійною ставкою НБУ, починаючи з 25.10.2020 по 14.03.2021 виходячи з суми позики 2 320 000,00 гривень. Сума пені складає - 107355,62 гривень.Розмір 3% річних від простроченої суми зобов`язання складає: 26696,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гринишин Є.В. зазначив, що заборгованість за договором позики грошових коштів від 26.10.2016 було погашено шляхом купівлі для ОСОБА_1 житлового будинку. До того ж, відповідач на час укладення вказаного договору був одруженим, тому договір є недійсним. Також розрахунок заборгованості є необґрунтованим та протягом строку дії договору девальвації гривні не було.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

25 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики грошових коштів в сумі 2 794 051,62 грн, що складається з основного боргу - 2 660 000,00 грн, пені - 107 355,62 грн, 3% річних - 26 696,00 грн.

31 березня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила заборонити ОСОБА_2 самостійно або через уповноважених ним осіб вчиняти дії щодо укладення правочинів по відчуженню або реєстрації переходу права власності на об`єкти нерухомого майна.

08 квітня 2021 року було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 12 год 00 хв 05 травня 2021 року. Направлено відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 29 квітня 2021 року.

08 квітня 2021 року ухвалою суду було частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

05 травня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 год 00 хв 31 травня 2021 року.

31 травня 2021 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гринишина Є.В.

14 червня 2021 року представника відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гринишин Є.В. подав до суду клопотання в якому просив зупинити провадження у справі № 619/1572/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 619/2745/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики від 26.10.2016.

14 червня 2021 року ухвалою суду клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гринишина Є.В. задоволено повністю. Зупинено провадження у справі № 619/1572/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 619/2745/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики.

15 червня 2021 року ОСОБА_1 подала до Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу Дергачівського районного суду від 14.06.2021 по справі № 619/1572/21, провадження № 2/619/795/21 про зупинення провадження у справі.

28 липня 2021 року постановою Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Дергачівського районного суду від 14 червня 2021 року скасовано, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

30 серпня 2021 року представник ОСОБА_3 - адвокат Ніколаєв Володимир Олександрович подав до суду клопотання про залучення ОСОБА_3 до участі в справі № 619/1572/21 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

30 серпня 2021 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката Ніколаєва В.О. про залучення ОСОБА_3 до участі в справі № 619/1572/21 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

30 серпня 2021 року представника відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гринишин Є.В. подав до суду клопотання про призначення експертизи.

30 серпня 2021 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно договору позики грошових коштів від 26 жовтня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. за реєстровим № 2108, ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2 320 000,00 (два мільйона триста двадцять тисяч) гривень із зобов`язанням їх повернення строком до 24 жовтня 2020 року.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість рече того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

26 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. за реєстровим № 2108 був посвідчений договір позики грошових коштів між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Пунктом 1 вказаного договору передбачено що ОСОБА_1 передала грошові кошти ОСОБА_2 у сумі 2 320 000,00 (два мільйона триста двадцять тисяч) гривень, з зобов`язанням їх повернення до 24.10.2020. У разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України, позичальник зобов`язується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 80 000,00 (вісімдесят тисяч) євро на момент її фактичного повернення у гривнях відповідно до комерційного курсу, встановленого на день повернення.

Пунктом 3 договору позичальник ОСОБА_2 підтвердив підписанням цього договору факт отримання грошових коштів від ОСОБА_1 до підписання цього договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 10561 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з пунктом 5 договору ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 грошові кошти до закінчення указаного строку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ОСОБА_2 зобов`язання не виконав та не повернув суму боргу в строк до 24 жовтня 2020 року.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гринишина Є.В. про те, що заборгованість за договором позики грошових коштів від 26.10.2016 було погашено шляхом купівлі для ОСОБА_1 житлового будинку з тих підстав, що на підтвердження зазначеного відповідачем не надано суду відповідних належних та допустимих доказів.

Також, суд вважає необґрунтованим посилання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гринишина Є.В. на те, що відповідач на час укладення договору позики грошових коштів від 26.10.2016 був одруженим, оскільки у пункті 12 вказаного договору зазначено, що позичальник ОСОБА_2 у своїй заяві, що зберігається у справах приватного нотаріуса, стверджує про те, що на момент підписання цього договору не перебуває у шлюбі.

Суд відхиляє посилання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гринишина Є.В. про те, що розрахунок заборгованості є необґрунтований, оскільки на спростування наданого позивачем розрахунку не надано належних та допустимих доказів.

Також неспроможним є посилання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гринишина Є.В. про відсутність девальвації гривні протягом строку дії договору, оскільки станом на 26.10.2016, тобто день укладення договору позики грошових коштів, офіційний курс гривні до євро складав 27,8272, а на 30.08.2021 складає 31,6645.

Пунктом 1 договору позики грошових коштів визначено, що позичальник зобов`язується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 80 000,00 євро на момент її фактичного повернення у гривнях відповідно до комерційного курсу, встановленого на день повернення.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року в справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19).

Так як договором позики грошових коштів передбачено повернення коштів у гривнях, то суд стягує з відповідача еквівалент 80 000,00 євро.

Офіційний курс гривні до євро станом на 30 серпня 2021 року становив 31,6645, тобто 80 000,00 (вісімдесят тисяч) євро еквівалентно 2 533 160,00 грн.

Отже, сума боргу в розмірі 2 533 160,00 гривень підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Зобов`язання за договором позики грошових коштів є порушеними з 24 жовтня 2020 року.

Пунктом 9 договору передбачено, що якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, що діє за час прострочення повернення суми позики за кожен день прострочки.

Тобто умовами договору передбачена відповідальність за неналежне виконання прийнятих на себе зобов`язань у вигляді пені.

Отже, сума пені за договором позики грошових коштів у розмірі 107 355,62 гривень підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_2 зобов`язання не виконав, позивач має право на одержання від позичальника процентів від суми позика, згідно розрахунку позивача, розмір яких становить 896,99 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.18 своєї постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснив судам, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11).

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 45, 46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року (справа № 340/385/17 провадження № 14-495цс19) зазначено наступне.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

Також аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 серпня 2021 року в справі № 473/995/18 (провадження № 61-6674св21).

Відповідно до розрахунків наданих позивачем 3% річних від суми простроченої заборгованості становить 26 696,00 грн.

Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги про стягнення 3% річних від суми простроченої заборгованості, оскільки відповідач не довів суду, що ним виконані договірні зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як суд задовольняє позов частково, то з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати у розмірі 11 268,10 грн ((2553160,00+107355,62+26969,00)/2794051,62=0,9546; (11350+454)х0,9546=11268,10).

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з п. 15.5 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354, пунктом 15.5 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики грошових коштів в сумі 2 667 211,62 грн, що складається з основного боргу - 2 533 160,00 грн, пені - 107 355,62 грн, 3% річних - 26 696,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 11 268,10 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Повне судове рішення складено 08 вересня 2021 року.

Суддя Є. А. Болибок