Справа № 930/2534/20
Провадження №2/930/175/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Царапори О.П.

при секретарі Загребельному С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Немирів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Виклад позиції позивача відповідача.

Виклад позиції позивача

18 жовтня 1997 року позивач ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 у Виконкомі Муховецької сільської ради Немирівського району Вінницької області, актовий запис № 10, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 від 18 жовтня 1997 року.

Від даного шлюбу сторони мають двоє спільних дітей, - доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком яких у їх свідоцтвах про народження записаний відповідач.

На даний час шлюб носить фактичний характер, оскільки сторони перебувають в процесі розірвання шлюбу. Діти знаходяться на повному утриманні позивача.

Син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається на факультеті менеджменту та інформаційної безпеки Вінницького національного технічного університету для здобуття ступеня «Магістр» заочної контрактної (договірної) форми навчання за спеціальністю 073-Менеджмент, що потребує значних матеріальних витрат на сплату за комунальні послуги, проживання у гуртожитку, на проїзд до місця навчання, на придбання навчального обладнання, комп`ютерної техніки, підручників та інших навчальних посібників, одягу, взуття і продуктів харчування . Діти перебуває на повному утриманні їх матері і такі великі витрати самостійно позивач не в змозі понести та забезпечити дітям належний духовний і фізичний розвиток,а тому розраховує на матеріальну підтримку з боку батька дітей.

Відповідач є фізично здоровою людиною, працює та отримує стабільний заробіток і може надавати матеріальну допомогу. Інших осіб на його утриманні не має.

За таких обставин позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_3 у відсотковому відношенні від усіх доходів відповідача в розмірі 1/2 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно починаючи з часу звернення до суду з позовом до суду та до закінчення дитиною навчання.

Виклад позиції відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог скориставшись пропозицією суду викладену в ухвалі про відкриття провадження від 25.11.2020 року.

У своєму відзиві відповідач зазначає, що він розуміє про свій обов`язок сплачувати аліменти на утримання спільних дітей - неповнолітню дочку ОСОБА_3 та повнолітнього сина ОСОБА_4 і не має наміру від нього ухилятися, але сплата аліментів в розмірі Ѕ частини від його заробітку є для нього непосильною.

Як зазначає відповідач, що він проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , яка є пенсіонеркою, хворіє та потребує постійного лікування. За таких обставин вона перебуває на утриманні відповідача і частину коштів на її лікування сплачує саме він, як і сплачує комунальні послуги, а також витрати йдуть на придбання продуктів.

Окрім того, відповідач зазначає, що він сам хворіє і також потребує лікування, а тому частину коштів також витрачає на придбання ліків.

Тому враховуючи дані обставини позов визнає частково та вважає, що сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини від його доходу дозволить йому надавати допомогу на утримання дітей і такий розмір аліментів не буде суперечити чинному законодавству.

Заяви, клопотання позивача, відповідача

10.03.2021 року від позивача ОСОБА_1 надійшла письмова заява у якій остання просила суд підготовче судове засідання провести у її відсутність та не заперечує щодо призначення справи до судового розгляду. Окрім того зазначила що погоджується на пропозицію відповідача зазначену у відзиві, на аліменти в розмірі 1/3 частини від його доходу.

07.04.2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшло письмове клопотання про відкладення справи розглядом у зв`язку з неможливістю прибуття у судове засідання.

16.05.2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшло письмова заява про розгляд справи у його відсутність. Свою позицію викладену у відзиві підтримує.

Процесуальні дії у справі.

Відповідно до ухвали судді від 25.11.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в порядку в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розяснено сторонам,що у випадку наявності клопотання про виклик їх у судове засідання, його слід подати до суду у встановлені строки, запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву .

Сторони повідомлялися про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження з доданими додатками.

З метою встановлення місця проживання відповідача 21.11.2020 року судом здійснювався запит до адресно-довідкового бюро при ГУДМС України у Вінницькій області, а тому ухвалу суду від 25.11.2020 року було направлено на адресу відповідача, яка збігається із адресою зазначеною у позові разом з копією позовної заяви, додатками до неї і судовою повісткою про виклик до суду.

09.03.2021 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов, а також письмове клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 10.03.2021 року було закрито підготовче провадження, а справу було призначено на 07.04.2021 року на 10.30 год.

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення, немає.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, а також докази, відхилені судом та мотиви їх відхилення.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дочку та повнолітнього сина, який продовжує навчання, тобто щодо стягнення аліментів на утримання дітей.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком двох дітей, а саме дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Син ОСОБА_4 є студентом Вінницького національного технічного університету та навчається на факультеті менеджменту та інформаційної безпеки для здобуття ступеню «Магістр», заочної контрактної (договірної) форми навчання. (а.с.8, 10).

Діти проживають разом із позивачем та перебувають з доводів позивача на її повному утриманні, що підтверджується довідкою № 668 від 02.07.2020 року виданої Муховецькою сільською радою Немирівського району (а.с.7)

Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тоді

як останні потребують утримання з боку батька.

Відповідач позовні вимоги визнає, однак згоден сплачувати аліменти на утримання дітей у меншому розмірі ніж просить позивач, про що зазначив у своєму відзиві (20-22).

Доказів того, що відповідач є непрацездатним, або що через його матеріальний стан він позбавлений можливості утримувати дітей суду не представив, а відтак, суд вважає, що він як батько дитини, не позбавлений можливості матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, тобто може надавати допомогу на його утримання.

Крім того, доказів того, що відповідач приймає участь в утриманні неповнолітньої дочки та повнолітнього сина, який продовжує навчання, суду не представлено.

Позивач ОСОБА_1 погодилася із позицією відповідача викладеною у його відзиві про стягнення аліментів на утримання дітей у меншому розмірі, а саме у і 1/3 частині від його заробітку.

Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши наявні у справі докази дійшов до наступного висновку.

Підставою даного позову є фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також правові норми, на які посилається в підтвердження своїх позовних вимог, а саме ненадання відповідачем належної матеріальної допомоги на утримання своїх дітей неповнолітньої дочки та повнолітнього сина, який продовжує навчання. Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача про стягнення аліментів на їх утримання.

Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їхнього повноліття.

Також, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачем інтереси та утримання дітей, тобто може надавати допомогу на їх утримання, оскільки доказів того, що він є непрацездатним, або що він не працює та не отримує доходу, останній суду не надав.

Таким чином, суд вважає, що відповідач від добровільного надання щомісячної матеріальної допомоги на утримання дітей ухиляється, оскільки, як вбачається з позовної заяви та досліджених у справі доказів, весь обсяг обов`язків, пов`язаних з утриманням дітей покладено на позивача ОСОБА_1 , що ставить останню в скрутне матеріальне становище та у нерівні умови.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів.

Однак, суд також приймає до уваги позицію відповідача, яка викладена у його відзиві, а саме що останній не заперечує у стягненні аліментів, однак може надавати матеріальну допомогу у меншому розмірі ніж було заявлено позивачем. Оскільки відповідач хворіє, потребує постійного лікування та доглядає хвору матір і частину коштів витрачає на її лікування, закупівлю продуктів харчування, витрати пов`язані зі сплатою комунальних послуг, що підтверджено належними та допустимими доказами. Окрім того позивач погодилася на стягнення аліментів на утримання дітей у меншому розмірі враховуючи позицію відповідача викладену у відзиві.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати дитину, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із ст.48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).

Відповідно до статті 199 СК, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів викладених у пункті 20, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України).

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України).

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цьогоКодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст.200 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Висновки суду

За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини сторін, причини позову про стягнення аліментів на утримання дітей, матеріальне не забезпечення дітей з боку батька, відповідача по справі та інші обставини справи, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову.

На підставі досліджених доказів та приймаючи до уваги, що відповідач, як батько неповнолітньої дитини повинен піклуватися про неї та утримувати, а також утримувати повнолітню дитину, яка навчається суд приходить до висновку, що відповідач повинен виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання обох дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК).

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При зверненні до суду з означеним позовом ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати.

Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 76-81, 83, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України , на підставі ст.ст.150, 179, 180, 181, 182, 192 СК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до її повноліття та повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 до досягнення ним 23 річного віку за умови, що він буде продовжувати навчання в розмірі 1/3 частини, від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісяця, починаючи з дати подання позову, а саме з 10.11.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 ( девятсот вісім ) гривень судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Немирівський районний суд, Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Суддя: О.П. Царапора