Справа № 359/1790/21
Провадження № 4c/359/19/2021
У Х В А Л А

Іменем України

19 квітня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі головуючої судді Яковлєвої Л.В., при секретарі Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль Київської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Малівської Наталії Іванівни щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 02.03.2021 року у ВП №48418975, -

в с т а н о в и в :

03 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з даною скаргою, якою просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Малівської Наталії Іванівни щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 02.03.2021 року у ВП №48418975; визнати неправомірною і скасувати, винесену 02.03.2021 року головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Малівсь-кою Наталією Іванівною постанову про арешт коштів боржника від 02.03.2021 року у ВП №48418975.

Вимоги обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні у головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Малівської Н.І. знаходиться виконавчий лист Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 2/359/334/2015 від 04.08.2015 року ВП № 48418975 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 527 992,00 грн. Так, 02 березня 2021 року державним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні винесено постанову про арешт коштів боржника. Скаржник зазначає, що вказана постанова винесена незаконно, оскільки винесена після фактичного повного виконання боржником рішення суду. Крім того, постанова не відповідає вимогам ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» та приписам п. 8 розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, так як в постанові не зазначено суму коштів, яка підлягає арешту.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість подав до суду заяву, в якій просив розгляд скарги проводити у його відсутність, скаргу задовольнити в повному обсязі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Заяв чи клопотань до суду не направили.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорював-них прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче проваджен-ня як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до законодавства, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що 11 серпня 2015 року постановою державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Харченко О.С. відкрито виконавче провадження за №48418975 з виконання виконавчого листа за № 2/359/334/2015, виданого 04 серпня 2015 року Бориспільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 527 992 грн. 00 коп.

16 лютого 2016 року державний виконавець ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Яковенко В.А. виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 52799 грн. 20 коп.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 05 квітня 2017 року вказана постанова скасована.

03 лютого 2017 року державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Головковим Ю.В. винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 500 грн. 00 коп.

12 квітня 2017 року державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Головковим Ю.В. винесено постанову ВП № 48418975 про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 16 лютого 2018 року дії державного виконавця, що полягали у винесенні постанови про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 та вищевказану постанову визнано неправомірними та скасовано.

21 листопада 2017 року головний державний виконавець Дарницького РВ ДВС м. Києва Малівська Н.І. винесла постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 52799 грн. 20 коп.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 14 червня 2018 року дії державного виконавця, що полягали у винесенні постанови про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 та вищевказану постанову визнано неправомірною та скасовано (а.с. 11-14).

Наведене підтверджується Інформаційною довідкою про виконавче провадження від 02 березня 2021 року (а.с. 15-19).

Відповідно вимог ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої 02 квітня 2012 року Наказом Міністерства юстиції України за № 512/5 (далі по тексту - Інструкція) визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів. За зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. Арешт на кошти боржника може бути накладено в національній та/або в іноземній валюті, про що зазначається у постанові.

Частино 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон) звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Частиною 3 ст. 56 Закону визначено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Зважаючи на зміст ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавле-ний права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Так, відповідно ст. 319 ЦК України визначальні принципи здійснення права власності. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно п. 10 розділу 8 Інструкції після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, крім іншого, повинні бути вказані прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання.

Як встановлено судом, 02 березня 2021 року головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві Малівською Н.І. винесено постанову у виконавчому провадженні ВП № 48418975 про арешт коштів боржника (а.с. 9-10).

Проте, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2018 року встановлено, що в період часу з 13 грудня 2016 року до 06 березня 2017 року ОСОБА_1 вже перерахував Дарницькому РВ ДВС м. Києва грошові кошти в розмірі 527 992 грн. 00 коп.. Таким чином, рішення суду, на підставі якого заведено виконавче провадження, виконано в повному обсязі.

Дане судове рішення набрало законної сили 03 липня 2018 року.

Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 4, 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використан-ня та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи наведене, суд вважає скаргу ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі ст. 4, 12, 81, 258 - 263, 265, 268, 353, 451 ЦПК України, ст. 1, 28, 50, 56, 57, 59 Закону України «Про виконавче провадження», п. 8, 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої 02 квітня 2012 року Наказом Міністерства юстиції України за № 512/5, рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року, суд -

В И Р І Ш И В :

Cкаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Малівської Наталії Іванівни щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 02.03.2021 року у ВП №48418975 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Малівської Наталії Іванівни щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 02.03.2021 року у ВП № 48418975.

Визнати неправомірною і скасувати, винесену 02.03.2021 року головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Малівською Наталією Іванівною постанови про арешт коштів боржника від 02.03.2021 року у ВП №48418975.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Яковлєва Л.В.