КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №372/3075/20 головуючий у І інстанції: Потабенко Л.В.
провадження 22-ц/824/6799/2021 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 травня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., Сушко Л.П., Гаращенка Д.Р.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 11 лютого 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державних виконавців відділу примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Державне підприємство «СЕТАМ».

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся із вищевказаною скаргою, яку обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні перебуває виконавчий документ виданий Обухівським районним судом Київської області від 24 березня 2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суми коштів в розмірі 3 477 952 грн.

Під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження було з`ясовано, що 11 жовтня 2019 року державним виконавцем ДВС Чміль А.В. було прийнято (винесено) постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника та даний процесуальний документ скаржник вважає таким, що прийнятий із грубим порушенням.

Зазначає, що підставами скасування зазначеної постанови є те, що він не приймав участі у виконавчих діях під час складання оскаржуваної постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника за адресою (місцем знаходження нерухомого майна): АДРЕСА_1 і вказану постанову він не підписував та вона не містить його паспортних даних, як особи, яку зазначено зберігачем майна та місця проживання, та в матеріалах виконавчого провадження також відсутні докази її направлення ДВС на адресу скаржника (боржника у виконавчому провадженні) та державним виконавцем перевищено його службові повноваження, оскільки заборонено скаржнику користуватись арештованим нерухомим майном, яке є його єдиним житлом.

Крім того, вказує, що порушено підвідомчість виконання рішення суду, оскільки державні виконавці Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не мають право виконувати виконавчий лист Обухівського районного суду Київської області, так як сума зобов`язання за виконавчим документом до 25 мільйонів гривень.

Також скаржник зазначає, що в постанові не зазначено необхідні дані арештованого майна: цільове призначення земельної ділянки, наявність комунікацій, загальна площа будівлі, кількість кімнат, їх площа та призначення, інформація про підсобні приміщення.

Вказує, що право власності на житловий будинок за боржником не зареєстровано в установленому законом порядку, тому виконавець повинен був не накладати арешт на таке майно, а йому слід було звернутись до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Скаржник також вважає, що враховуючи, що дії державного виконавця при складанні постанови про арешт майна є протиправними та підлягають скасуванню, виникає необхідність у визнанні протиправними дій державного виконавця щодо передачі зазначеного арештованого майна на реалізацію до ДП «СЕТАМ».

ОСОБА_1 просив: - визнати протиправними дії державного виконавця Чміль А.В. щодо складання постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11 жовтня 2019 року, згідно якої було накладено арешт на житловий будинок загальною площею з надвірними господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку загальною за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати вищевказану постанову;

- визнати дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) А. Перепелиці щодо передачі на реалізацію до ДП «СЕТАМ» арештованого майна - протиправними.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11 лютого 2021 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовано тим, що місцевий суд допустився порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що місцевий суд не звернув уваги на порушення здійснені державним виконавцем зазначені ним в скарзі, а тому вважає, що ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 вказує, що скаржнику було відомо про виконавче провадження, а тому вважає, що його звернення із скаргою більш ніж через 11 місяців з дня винесення постанови відбулось із пропуском процесуальних строків.

Зауважує, що всі документи виконавчого провадження направлялись боржнику.

Вказує, що твердження скаржника про те, що він не був присутнім при складенні постанови та його підпис у постанові підроблений не підтверджено належними доказами.

Вважає, що місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підтримали свої позиції, інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що прийняття постанови про опис та арешт майна, а також передачу арештованого майна на реалізацію було здійснено без порушення законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження» та спрямовані на забезпечення повного виконання виконавчого документу і рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 квітня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 25761230 та надано 7-денний строк для добровільного виконання рішення суду, копію постанови направлено сторонам та органу який видав виконавчий документ.

Оскільки, боржником ОСОБА_1 у строк встановлений державним виконавцем рішення Обухівського районного суду Київської області від 24.03. 2011 року у справі № 2-532/10 не виконано, тому державним виконавцем вчинялися дії щодо примусового виконання вищезазначеного рішення суду.

11 жовтня 2019 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чміль Артемом Володимировичем було прийнято (винесено) постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження до відома та до виконання.

27 листопада 2019 року державним виконавцем на підставі ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадження, копії якої направлено суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання ТОВ «Приватна експертна служба» для проведення експертної оцінки описаного майна боржника, про що підготувати відповідний висновок (звіт) та сторонам виконавчого провадження до відома.

08 липня 2020 року державним виконавцем на підставі ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» повторно винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадження, копії якої направлено суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання ТОВ «Експертно-консультаційний центр» для проведення експертної оцінки описаного майна боржника про що підготувати відповідний висновок (звіт) та сторонам виконавчого провадження до відома.

26 серпня 2020 року до відділу надійшов звіт про експертну грошову оцінку домоволодіння, до складу якого входять: житловий будинок, загальною площею 60 кв.м., з надвірними господарськими будівлями та спорудами, земельна ділянка, загальною площею 0,081 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

27 серпня 2020 року державним виконавцем направлено копію висновку сторонам для ознайомлення.

01 жовтня 2020 року державним виконавцем направлено заявку на реалізацію арештованого майна електронні торги, а саме: домоволодіння, до складу якого входять: житловий будинок, загальною площею 60 кв.м. з надвірними господарськими будівлями та спорудами, земельна ділянка з кадастровим номером № :05:074:0015, загальною площею 0,081 га. що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

За змістом ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з Інструкцією з організації примусового виконання рішень після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку реалізації арештованого майна шляхом електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року, державний виконавець не пізніше п`яти робочих днів після закінчення десятиденного строку подання заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна у разі відсутності таких заперечень готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу, і направляє його начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі до Системи для проведення реалізації майна.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається та було вірно зауважено місцевим судом, що всі документи виконавчого провадження направлялися скаржнику, а отже він, як боржник у виконавчому провадженні, знав про примусове виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на повторну переоцінку доказів та обставин справи, яким суд першої інстанції надав відповідну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги.

Колегія суддів зауважує, що доводи скарги про відсутність доказів того, що саме заявник скарги підписував оскаржувану ним постанову в частині попередження про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна, а також про те, що його права, як боржника у виконавчому провадженні не були забезпечені шляхом його участі або участі його представника під час проведення опису майна не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та не доведені належними і допустимими доказами.

Доводи апелянта щодо відсутності характеристики майна в оскаржуваній постанові є безпідставними, оскільки з тексту постанови вбачається, що описане та арештоване майно підлягає ідентифікації за зазначеними в ній характеристиками, що було вірно зазначено місцевим судом.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , а тому посилання скаржника на необхідність звернення до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вчинення державним виконавцем дій, направлених на виконання рішення суду, в тому числі прийняття постанови про опис та арешт майна, а також передачу арештованого майна на реалізацію не є порушенням вимог закону, оскільки такі дії лише забезпечують виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та спрямовані на забезпечення повного виконання виконавчого документу і рішення суду.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 11 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «25» травня 2021 року.

Головуючий

Судді: