Справа № 466/9769/20 Головуючий у 1 інстанції: Федорова О.Ф.
Провадження № 22-ц/811/122/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар Юзефович Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2020 року, постановлену в складі головуючого судді Федорової О.Ф., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а:

у грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати недійсною заяву від 27 квітня 2020 року, поданою на ім`я нотаріуса та посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Матвіїв Л.І., визнати майно спільною власністю подружжя, поділити майно подружжя у спосіб сплати їй відповідачем половини вартості спільно нажитого майна, що становить 536 500, 00 грн.

Водночас, ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , орієнтованою вартістю 870 000, 00 грн.

Заяву обґрунтовує тим, що відповідач не бажає добровільно поділити майно та погрожує, що відчужить дану спірну квартиру іншій жінці, з якою на даний час підтримує стосунки. В квітні 2020 року спонукав її підписати у нотаріуса заяву про те, що дану квартиру відповідач купив за свої особисті заощадження, що не відповідає дійсності. Таку заяву вона підписала не читаючи, під психологічним тиском та погрозами зі сторони відповідача і на даний час звернулась в суд із позовною заявою про визнання її недійсною.

З метою недопущення відчуження спірного майна просить задовольнити подану заяву.

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою, таку в апеляційному порядку оскаржила позивач ОСОБА_1 .

В апеляцій скарзі зазначає про її незаконність.

В обґрунтування вимог покликається на те, що відповідач має намір відчужити дану квартиру, і оскільки право на спірну квартиру оформлене одноособово на відповідача, який застосувавши психологічне насильство, спонукав її написати заяву про відмову від статусу даної квартири, як спільно нажитого майна подружжя, то з метою недопущення відчуження ним спірного майна змушена була звернутись із заявою про забезпечення позову.

Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2020 року та постановити нову про вжиття заходів забезпечення даного цивільного позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , орієнтованою вартістю 870 000, 00 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи.

По розгляд даної справи колегія суддів інформувала учасників справи шляхом направлення поштових повідомлень та шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились. Від апелянта ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без її участі. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також на те, що рішення про виклик учасників справи в судове засідання суду апеляційної інстанції для надання пояснень не приймалось, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи, які не з`явились.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог, що є предметом розгляду у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення. До такого висновку, колегія суддів дійшла виходячи з наступного.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач ОСОБА_1 вказувала на те, що звернулась із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання спільним майном подружжя квартири АДРЕСА_1 , орієнтованою вартістю 870000 гривень, автомобіля марки «ТойотаАвенсіс», загальний, легковий Седан В, реєстраційний знак НОМЕР_1 , орієнтованою вартістю 203000 гривень, який був придбаний за час перебування у шлюбі з відповідачем з 2004 року за спільні кошти подружжя. Вартість спільно нажитого майна подружжя оцінює в 1 073000 гривень. Просила поділити майно та стягнути половину вартості цього майна, тобто 536 500 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд дійшов висновку, що подана заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову. Заявником також не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому, тому необхідно відмовити у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки такий не відповідає вимогам закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Встановивши, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого серед іншого є квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , докази наявності у відповідача грошових коштів, достатніх для забезпечення заявленого позову, матеріали страви не містять, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Колегія суддів дійшла висновку, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру є достатнім, розумним, співмірним та адекватним заходом і не порушить збалансованості інтересів сторін, створить належні умови для виконання в подальшому можливого рішення суду у цій справі про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а також ефективного захисту і поновлення порушених прав заявника.

При цьому, запропонований позивачкою вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуватиме у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18.

Пунктом другим частини першої ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, колегія судді приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали з постановленням нової про задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст даної постанови складено 27 травня 2021 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2020 року скасувати та постановити нову, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_2

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , прож. АДРЕСА_3

Строк пред`явлення до виконання цієї постанови 3 (три) роки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Оскарження судового рішення про забезпечення позову в силу приписів ч.11 ст. 153 ЦПК України не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст постанова складений 27 травня 2021 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.