Справа № 308/8168/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання - Матіко Я.Ю.,

з участю позивачки - ОСОБА_1 та її представників адвокатів Курах Ю.М., Бачинської А.В.,

представника відповідача Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» - Шелепець М.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» про скасування наказів про звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи такі вимоги наступним.

Позивачка стверджує, що згідно із наказом № 185/01-04 від 21.06.2007 року з 15 червня 2007 року і з 1 вересня 2013 року обіймала посаду викладача кафедри політології та державного управління на 0,25 ставки у Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет» (далі - ДВНЗ «Ужгородський національний університет») на постійній основі, вважаючи, що трудовий договір з нею було укладено безстроково, оскільки жодні строки її перебування на посаді викладача на 0,25 ставки на кафедрі з нею не узгоджувалися.

Зазначає, що після захисту кандидатської дисертації 7 травня 2015 року у неї погіршився стан здоров`я і включно до 6 червня 2015 року вона перебувала на лікуванні.

8 червня 2015 року позивачка прибула на роботу, де їй було повідомлено, що її звільнено з роботи 6 травня 2015 року, згідно з пунктом дев`ятим наказу за №253/09-25. У зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 лікарняного листка, невідкладно було виготовлено наказ № 306/09-25 від 8 червня 2015 року, за підписом тимчасово виконуючого обов`язки ректора ДВНЗ «Ужгородський національний університет» Рогача О.Я., про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку трудового договору та вручено його позивачці.

Зважаючи на відсутність строкового трудового договору між ОСОБА_1 та відповідачем, строк якого спливав би 8 червня 2015 року, беручи до уваги тривалі, усталені, на постійній основі трудові правовідносини з 15 червня 2007 року, позивачка вважала, що між нею та відповідачем укладено безстроковий трудовий договір, а відтак підстав для її звільнення немає.

З огляду на вказані обставини, ОСОБА_1 оскаржила як незаконне своє звільнення на підставі наказу 253/09-25 від 6 травня 2015 року (пункт дев`ятий) та № 306/09-25 від 8 червня 2015 р., вважаючи такою, що підлягає поновленню на займаній раніше посаді з виплатою на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу та просить суд:

- скасувати п.9 наказу ДВНЗ «Ужгородський національний університет» № 253/09-25 від 06 травня 2015 року у частині звільнення ОСОБА_1 з посади викладача;

- скасувати наказ ДВНЗ «Ужгородський національний університет» № 306/09-25 від 08 червня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 , яким внесено зміни до наказу від 06.05.2015 року № 253/09-25, а пункт 9 викладено у наступній редакції: звільнити ОСОБА_1 з посади викладача 0,25 ставки кафедри політології і державного управління 08 червня року, згідно статті 36 пункт 2 у зв`язку із закінченням строку трудового договору;

- поновити ОСОБА_1 на посаді викладача 0,25 ставки кафедри політології і державного управління з моменту звільнення;

- зобов`язати відповідача ДВНЗ «Ужгородський національний університет» внести відповідні зміни до трудової книжки позивача.

- стягнути з відповідача ДВНЗ «Ужгородський національний університет» на користь позивача ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 06 травня 2015 року по день фактичного поновлення на посаді, компенсацію за невикористану відпустку, матеріальну допомогу та оздоровлення.

У частині поновлення на посаді просить суд допустити негайне виконання рішення суду, в порядку ст. 367 ЦПК України, а також покласти на відповідача судові витрати.

Представником відповідача ДВНЗ «Ужгородський національний університет» - Комовці М.М. подано заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 у цивільній справі №308/8168/15-ц.

Заперечуючи позовні вимоги представник відповідача зазначає, що процедура звільнення позивачки ОСОБА_1 була проведена у повній відповідності до законодавства України: положень Кодексу законів про працю України та Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів III і IV рівнів акредитації, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 24.12.2002 року № 744.

Вказує, що у відповідності до наказу ДВНЗ «УжНУ» від 31.08.2013 року № 492/01-04 позивачка була переведена на посаду викладача кафедри політології і державного управління на 0,25 ставки з 01.09.2013 року до проведення конкурсу.

Посилаючись на обумовленість терміну дії даного наказу (договору) або строку, до якого він діяв, настанням певної події в часі - проведенням конкурсу на заміщення вакантних посад, представник відповідача наполягає на строковості трудового договору у розумінні ст. 23 КЗпП України, згідно з п. 2 ч. 1 якої такий строк встановлюється за погодженням сторін. Тобто цей строк не обов`язково встановлений на конкретний термін або конкретну дату, але й може бути пов`язаний з конкретною подією, як погодились в даному випадку сторони договору.

Представник відповідача зазначає, що наказом ДВНЗ «УжНУ» від 06.03.2015 року № 112/09-25 оголошено конкурс на заміщення вакантних посад, зокрема, викладача кафедри політології і державного управління - 0,75 ставки з встановленим терміном подання заяв та необхідних документів для участі у конкурсі - місяць з дня опублікування оголошення.

Заявою від 14.04.2015 року позивачка звернулася до відповідача, в якій просила допустити до участі у вищезазначеному конкурсі на заміщення вакантної посади викладача кафедри політології і державного управління на 0,75 ставки, зазначивши, що з вимогами Положення № 744 вона ознайомлена. Згідно з витягом з протоколу засідання Вченої ради факультету суспільних наук УжНУ від 24.04.2015 року позивачка не була обрана на посаду викладача кафедри політології і державного управління на 0,75 ставки.

На підставі проведеного конкурсу пунктом 9 наказу відповідача від 06.05.2015 року № 253/09-25, позивачка була звільнена 08 травня 2015 року з посади викладача кафедри політології і державного управління на 0,25 ставки, а з 12.05.2015 року (8-11.05.2015 вихідні дні) на цю посаду на повну ставку призначена ОСОБА_2 .

Оскільки позивачка не перебувала на роботі в день звільнення - 08.05.2015 року, її було повідомлено про звільнення в усному порядку. Але вона не змогла з`явитись та отримати наказ про звільнення, трудову книжку в день звільнення, оскільки саме 08.05.2015 року захворіла та відкрила лікарняний, про що стало відомо в цей же день. Тому, оскільки позивачка перебувала на лікарняному звільнення фактично не відбулось і можливості передати їй наказ про звільнення, трудову книжку не було.

Після пред`явлення 08.06.2015 року лікарняних листів, які підтвердили, що позивачка знаходилась на лікарняному з 08.05.2015 року по 06.06.2015 року, негайно, 08.06.2015 року (07.06.2015 вихідний день), наказом ДВНЗ «УжНУ» від 08.06.2015 року № 306/09-25, були внесенні зміни до наказу відповідача від 06.05.2015 року № 253/09- 25, та пункт 9 цього наказу було викладено в редакції, тобто звільнивши ОСОБА_1 одразу після закінчення лікарняного - 08 червня 2015 року.

На підставі вищенаведеного вважає, що звільнення позивачки відбулось у повній відповідності до норм КЗпП України, після закінчення терміну, на який він був укладений - проведення конкурсу на заміщення вакантних посад, в свою чергу доводи позивача щодо незаконності звільнення є необґрунтованими, а вимоги безпідставними, тому просить суд відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до ДВНЗ «Ужгородський національний університет» про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повністю.

06.08.2015 року позивачем ОСОБА_1 було надано суду письмові пояснення з приводу заперечень відповідача, в яких вона піддала сумніву як допустимий доказ наказ від 31 серпня 2013 року за №492/01-04 з огляду на наступне:

- наказ не підписаний ректором - вказаним як посадова особа, що видала даний наказ;

- зміст такого наказу в частині переведення на посаду викладача ОСОБА_1 до проведення конкурсу не відповідає дійсності. Оскільки нею з відповідачем такий трудовий договір не укладався. Зміни до укладеного постійного трудового договору не вносилися. Про це свідчить як її заява про переведення її на посаду викладача з відповідними візами посадових осіб, так і запис у трудовій книжці.

- додана до заперечень копія наказу №492/01-04 від 31 серпня 2013 року викликає обґрунтовані сумніви у її достовірності, оскільки усі листки наказу не скріплені між собою, не пронумеровані, не прошнуровані, копії підписів працівників на окремому аркуші не дають можливість ідентифікувати текст наказу, з яким вони були нібито ознайомлені.

Посилаючись на п. 3 Положення про обрання і прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів III і IV рівнів акредитації, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 24.12.2002 року №774, згідно із яким посада вважається вакантною після звільнення науково-педагогічного працівника на підставах, передбачених законодавством про працю, а також, при введенні посади до штатного розпису вищого навчального закладу, позивачка вважає хибним твердження відповідача про те, що посада викладача 0,25 ставки, яку вона обіймала на момент проведення конкурсу, має якесь відношення, чи була звільнена (вакантна) на момент проведення конкурсу на посаду викладача 0,75 ставки.

Наполягає, що конкурс оголошувався на посаду викладача кафедри політології і державного управління 0,75 ставки, яка на той час була вакантна; звільнення її з підстав не проходження по конкурсу на вакантні 0,75 ставки, не дає підстави для звільнення її із займаної нею посади 0,25 ставки.

14.08.2005 року представником відповідача ОСОБА_3 було надано суду додаткові пояснення у цивільній справі №308/8168/15-ц з приводу заперечень відповідача. Зазначає, що в поясненнях від 06.08.2015 року позивач стверджує, що факт звільнення позивача у зв`язку з тим, що вона не пройшла конкурс на заміщення вакантної посади викладача 0,75 ставки, не стосується предмета спору даної справи, оскільки вважає, що посада 0,25 ставки, яку обіймала позивач на момент проведення конкурсу не має відношення до посади, на яку поводився конкурс. Стверджує, що даний висновок позивачки є необґрунтованим, а тому хибним, виходячи з наступного.

Згідно з Педагогічним навантаженням кафедри політології і державного управління на 2014-2015 н. р. передбачена посада викладача 0,75 ставки, з якої до проведення конкурсу 0,25 ставки займала позивачка, а 0,5 ставки - викладач ОСОБА_4 . Тобто, на момент проведення конкурсу дана посада викладача 0,75 ставки була єдиною на кафедрі політології і державного управління і саме на цю посаду наказом від 06.03.2015 року № 112/09-25 було оголошено конкурс.

Цей конкурс був проведений у відповідності до Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників в Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет», затвердженого наказом ректора від 24.12.2014 року № 262/01-17, згідно з пунктом 2.5 якого конкурс на заміщення посад науково-педагогічних працівників проводиться в таких випадках: - на вакантні посади; - посади, які згідно з наказом ректора, зайняті на термін до проведення конкурсу; - у випадках введення нової посади до штатного розпису університету; - до закінчення строку обрання, якщо науково-педагогічний працівник виконує обов`язки на умовах строкового трудового договору (контракту), термін якого закінчується.

Таким чином, оскільки після проведеного конкурсу вакантних посад викладача на кафедрі політології і державного управління не залишилось, а позивачка конкурс не пройшла, вона була автоматично звільнена, тому що на посаду викладача кафедри вона була переведена згідно з наказом від 31.08.2013 року № 492/01-04 з формулюванням «до проведення конкурсу».

З даним наказом позивач була ознайомлена і не оскаржувала його формулювання. З умовами конкурсу та його наслідками вона також була ознайомлена і знала, що, якщо не пройде конкурс, вона буде звільнена, але свідомо пішла на конкурс.

З огляду на викладене представник відповідача заперечив розрахунок, здійснений позивачкою щодо компенсації за час вимушеного прогулу.

20 липня 2018 року, позивачкою подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно з якою просить суд задоволити вимогу про стягнення з відповідача на її користь компенсацію моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., яка мотивована наявністю у позивачки душевних (моральних) страждань внаслідок незаконних дій відповідача, перебуванням у пригніченому стані, нервовою обстановкою у родині внаслідок порушення наукових планів і втратою доходу як викладача.

24 вересня 2018 року державним вищим навчальним закладом «Ужгородський національний університет» подано до суду заперечення на заяву про збільшення позовних вимог від 24.09.2018 року №3931/01-12. Відповідач оспорив процесуальну можливість позивачки на подання такої заяви на підставі ст. 49 ЦПК України, вважає доповнені позовні вимоги необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, у зв`язку з чим просить їх відхилити.

Такими же обставинами та нормативним обґрунтуванням мотивований відзив відповідача на заяву про збільшення позовних вимог від 23.01.2019 року №297/01-14, поданий відповідачем до суду 23 січня 2019 року.

22 травня 2019 року, відповідачем в порядку ст. 444 ЦПК України, подано до суду заяву про поворот виконання рішення від 10.04.2019 року №1426/01-14, посилаючись на те, що рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій скасовано Верховним Судом України (постанова від 13.09.2017 року), а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідач вказує, що судом було допущено негайне виконання рішення в частині незаконного звільнення працівника, яке відповідачем виконано. Відтак, просить вирішити питання про поворот виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 вересня 2015 року, у цивільній справі №308/8168/15-ц, у випадку ухвалення одного з рішень, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 4 пункту 3 ст. 444 ЦПК України.

У судовому засіданні 16 грудня 2019 року представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів та про виклик свідка. Зокрема, представник позивача просив оглянути у судовому засіданні оригінали трудової книжки ОСОБА_1 , особистої картки ОСОБА_1 (типова відомча форма №П-2), наказу від 31 серпня 2013 року №492/01-04, книги наказів по особовому складу за 2013 рік, Педагогічне навантаження кафедри політології і державного управління за 2014-2015 н.р., заяви ОСОБА_1 за 12.08.2013 року про переведення на посаду викладача з резолюціями посадових осіб, особистого листка з обліку кадрів ОСОБА_1 .

Щодо необхідності допиту у якості свідка ОСОБА_5 представник позивачки зазначив, що останній заперечує факт підписання наказу від 31.08.2013 року №492/01-04, оригінал якого був наданий у судовому засіданні 02.02.2016 року, про що надав письмові пояснення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2020 року задоволено вказані клопотання представника позивача, а також закрито підготовче провадження по справі №308/8168/15-ц, справу призначено до судового розгляду.

На виконання даної ухвали відповідачем скеровано затребувані оригінали документів для огляду та їх дослідження у судовому засіданні.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представники адвокати Курах Ю.М., Бачинська А.В., позовну заяву підтримали з викладеними у ній мотивами, надали аналогічні пояснення, які викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Зазначили, що звільнення позивача з посади здійснено з порушенням законодавства. Водночас адвокат Бачинська А.В. зауважила, що оригінал наказу непрошитий, не пронумерований, ОСОБА_1 з його змістом не ознайомлена. Наполягає, що ректор наказ про переведення позивачки на останню займану нею посаду не підписував. Зазначає, що оскільки умови праці не змінювалися, договір є безстроковим. Стверджує, що Педагогічне навантаження не є належним і допустимим доказом, оскільки не містить реквізитів, і з яким ОСОБА_1 не була ознайомлена. Зазначає на відсутності доказів, що 0,25 ставки, яку займала ОСОБА_1 , були включені до конкурсу. Наголошує, що у т.в.о. ректора Рогача О.Я. не було повноважень на підписання наказу про звільнення. З огляду на вказане, просили суд задоволити позовні вимоги в цілому, що викладені з урахуванням збільшення позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» - Шелепець М.Т. заперечив проти задоволення позову з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, наголошуючи, що з позивачкою був укладений строковий договір, а викладач може бути прийнятий на посаду лише на підставі конкурсу.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з оригіналу трудової книжки НОМЕР_1 , дослідженої у судовому засіданні, ОСОБА_1 згідно із наказом Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» від 21 червня 2007 року № 185/01-04 була прийнята на посаду лаборанта кафедри міжнародних відносин (запис №1), з 1 жовтня 2011 року за наказом від 21 листопада 2011 року № 311/01-04 переведена на посаду старшого лаборанта кафедри міжнародних відносин (запис №2), з 1 вересня 2013 року переведена на посаду викладача кафедри політології і державного управління на 0,25 ставки відповідно до наказу від 31 серпня 2013 року № 492/01-04 (запис №3).

Вказані обставини також підтверджуються оригіналом особової картки типової форми №П-2, заповненої 15 червня 2007 року на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно з листками непрацездатності серії АГЦ № 306053, серії АГЦ № 345370, серії АГЦ № 345430 ОСОБА_1 з 8 травня по 5 червня 2015 року перебувала на лікарняному (а.с. 24-26, том 1).

Наказом від 6 травня 2015 року № 253/09-25, за підписом ректора ОСОБА_6 , ОСОБА_1 звільнено з посади викладача, 0,25 ставки, кафедри політології і державного управління 8 травня 2015 року, згідно з пунктом 2 статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору (а.с. 46, том 1).

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 8 травня по 5 червня 2015 року, до наказу від 6 травня 2015 року № 253/09-25 було внесено зміни, а саме пункт 9 викладено у новій редакції: « ОСОБА_1 звільнено з посади викладача 0,25 ставки кафедри політології і державного управління 8 червня 2015 року згідно з пунктом 2 статті 36 у зв`язку із закінченням строку трудового договору».

З наказом про звільнення від 8 червня 2015 року № 306/09-25 ОСОБА_1 ознайомлена 8 червня 2015 року

У записі №3 трудової книжки ОСОБА_1 не міститься жодних умов щодо строків її перебування на останній посаді викладача 0,25 ставки.

Разом з тим, досліджений у судовому засіданні оригінал наказу від 31 серпня 2013 року № 492/01-04 «По особовому складу факультету суспільних наук», підписаний ректором ОСОБА_5 , містить підпункт 3.4. пункту 3, за змістом якого прийнято рішення «…перевести старшого лаборанта кафедри міжнародних відносин ОСОБА_1 на посаду викладача кафедри політології і державного управління на 0,25 ставки з 1 вересня 2013 року до проведення конкурсу».

З вказаним наказом позивачка була належним чином ознайомлена, про що свідчить підпис ОСОБА_1 , що міститься разом з іншими підписами працівників, на зворотній частині наказу.

Аргументи представника позивача щодо необхідності допиту ОСОБА_5 , який станом на 31 серпня 2013 року займав посаду ректора, з метою підтвердження чи непідтвердження факту підписання наказу від 31 серпня 2013 року № 492/01-04 «По особовому складу факультету суспільних наук» судом оцінюються критично. Належність чи неналежність підпису певній особі не може встановлюватися із показів цієї особи, допитаної як свідка, а повинна підтверджуватися відповідним висновком почеркознавчої експертизи (постанова Верховного Суду від 6 листопада 2019 року у справі №304/1927/14-ц). З огляду на викладене, судом не беруться до уваги письмові пояснення, відібрані адвокатом Бачинською А.В. у ОСОБА_5 , копія яких долучена до матеріалів справи (а.с. 183б, том 1). За приписами статті 81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів лежить на стороні. Крім того, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Однак, жодна із сторін не скористалась правом на звернення до суду з клопотанням про призначення експертизи або подання до суду висновку експерта, складеного на її замовлення в порядку статті 106 ЦПК України.

Суд констатує, що норми трудового законодавства та спеціальні норми, що регулюють трудові правовідносини у вищих навчальних закладах, передбачають, зокрема, обіймання посад науково-педагогічних працівників - завідувачів (начальників) кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів укладенню трудового договору (контракту) виключно шляхом проходження працівником конкурсного відбору та, відповідно, на підставі строкового трудового договору (до проведення конкурсу, відбору, тощо).

Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, та дотримуватись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату й забезпечувати умови праці, передбачені законодавством про працю, колективним договором i угодою сторін.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством.

Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме.

При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Строк, на який працівник наймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором. У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин.

Укладення трудового договору на визначений строк при відсутності умов, зазначених у частині другій статті 23 КЗпП України, є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку. Тобто такі договори вважатимуться укладеними на невизначений строк від часу їх укладення.

Таким чином, порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором такий же, як і за безстроковим. Але при цьому факт укладання трудового договору на певний строк чи на час виконання певної роботи повинен бути відображений як у заяві працівника про прийняття на роботу, так і в наказі чи розпорядженні роботодавця, яким оформляється цей трудовий договір.

У частині третій статті 54 Закону України «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору.

Згідно з положеннями частин 9, 11 статті 55 Закону України «Про вищу освіту» посади науково-педагогічних працівників можуть займати особи, які мають науковий ступінь або вчене звання, а також особи, які мають ступінь магістра. Під час заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників - завідувачів (начальників) кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів укладенню трудового договору (контракту) передує конкурсний відбір, порядок проведення якого затверджується вченою радою вищого навчального закладу.

Пунктом 10 Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації (далі - Положення), затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 24 грудня 2002 року № 744, передбачено, що при прийнятті на роботу науково-педагогічних працівників може укладатися безстроковий, строковий трудовий договір, у тому числі контракт. Термін строкового трудового договору встановлюється за погодженням сторін. Вносити пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін.

Таким чином, норми трудового законодавства та спеціальні норми, що регулюють трудові правовідносини у вищих навчальних закладах, передбачають, зокрема, обіймання посад науково-педагогічних працівників - завідувачів (начальників) кафедр, професорів, доцентів, старших викладачів, викладачів укладенню трудового договору (контракту) виключно шляхом проходження працівником конкурсного відбору.

Оскільки у наказі Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» від 31 серпня 2013 року № 492/-01-04 зазначалось, що ОСОБА_1 була переведена з посади старшого лаборанта кафедри міжнародних відносин на посаду викладача кафедри політології 0,25 ставки з 1 вересня 2013 року до проведення конкурсу, суд дійшов висновку про строковий характер трудового договору позивачки.

Згідно з копією наказу Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» від 06.03.2015 року №112/09-25 «Про оголошення конкурсу на заміщення вакантних посад» (а.с. 36-37, том 1) оголошено конкурс на заміщення вакантних посад викладачів кафедр, зокрема політології і державного управління 0,75 ставки.

До матеріалів справи долучено копію заяви ОСОБА_1 від 14.04.2015 року, адресованої ректору ДВНЗ «Ужгородський національний університет», з тексту якої вбачається, що позивачка просила допустити її до участі у конкурсі на заміщення вакантної посади викладача кафедри політології і державного управління (0,75 ст.). Крім того, у даній заяві позивачка ствердила про ознайомлення з вимогами Положення МОН України науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації та Порядком проведення конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників ДВНЗ «УжНУ» (а.с. 38, том 1).

Пунктом 2.5. Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників в Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет», затвердженого наказом ректора від 24.12.2014 року №262/01-17 (а.с. 70-78, том 1) передбачено, що конкурс на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників проводиться на посади, які згідно з наказом ректора зайняті на термін до проведення конкурсу.

Згідно з поясненнями відповідача та як вбачається з Педагогічного навантаження викладачів кафедри політології і державного управління на 2014-2015 н.р. вказана 0,75 ставки викладача політології і державного управління сформована за рахунок посад, які займали до оголошення конкурсу два викладачі ОСОБА_4 викладач 0,5 ставки; ОСОБА_1 викладач 0,25 ставки (а.с. 69, том 1).

Як встановлено з копії витягу із наказу Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» від 06.05.2015 року №253/09-25 «По особовому складу» викладача 0,5 ставки кафедри політології і державного управління ОСОБА_7 переведено на посаду викладача 0,75 ставки цієї ж кафедри у зв`язку з обранням за конкурсом на строк з 12 травня 2015 року по 11 травня 2020 року (а.с.47, том 1).

Результати проведення конкурсу, оголошеного наказом Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» від 06.03.2015 року №112/09-25, що затверджені протоколом №7 засідання Вченої ради факультету суспільних наук УжНУ від 24 квітня 2015 року, щодо обрання на посаду викладача кафедри політології і державного управління (0,75 ставки) кандидатури викладача ОСОБА_2 як такої, яка набрала більшу кількість голосів при таємному голосуванні, не оскаржено.

Відтак, суд констатує факт, що позивачка брала участь у конкурсному відборі на посаду викладача 0,75 ставки кафедри політології і державного управління за власним волевиявленням, однак кандидатура викладача ОСОБА_1 не пройшла конкурсний відбір.

Враховуючи характер трудового договору, укладеного між сторонами у справі, не проходження позивачкою конкурсного відбору на посаду викладача 0,75 ставки кафедри політології і державного управління, 0,25 ставки з якої вона займала згідно з наказом від 31 серпня 2013 року № 492/-01-04, роботодавець правомірно, із дотриманням трудового законодавства прийняв рішення про необхідність звільнення позивачки із займаної посади на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору.

Крім того, суд дійшов до переконання, що внесення змін до наказу від 6 травня 2015 року № 253/09-25 внаслідок перебування ОСОБА_1 на лікарняному з 8 травня по 5 червня 2015 року та зміна дати звільнення позивачки на 8 червня 2015 року відповідає трудовому законодавству.

Щодо заперечень представника позивачки стосовно наявності повноважень у т.в.о. ректора Рогача О.Я. суд констатує наступне.

На думку суду, у даному випадку, на тимчасовій основі виникли відносини із заступництва, оскільки для виконання функцій керівника на час його відпустки, тимчасової непрацездатності, підвищення кваліфікації, відрядження, може бути призначений виконувач обов`язків керівника, який користується усіма повноваженнями керівника, у тому числі правом підпису.

За таких обставин, вказані твердження представника позивача, що у т.в.о. ректора Рогача О.Я. не було повноважень на підписання наказу про звільнення, є безпідставними.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладені вище фактичні обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, на предмет їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що заявлений ОСОБА_1 позов щодо скасування наказу про її звільнення, а також внесення змін до наказу про звільнення є необґрунтованим та безпідставним, а тому в задоволенні такого слід відмовити.

Крім того, за відсутності законних підстав вважати, що звільнення позивачки ОСОБА_1 відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, відсутні підстави і для задоволення позовних вимог позивачки про поновлення роботі, внесення змін до записів у трудовій книжці, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогул з моменту звільнення та до фактичного часу поновлення, стягнення моральної шкоди, оскільки такі вимоги є похідними від позовних вимог позивача про скасування наказу про звільнення.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Враховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, суд вважає, що судові витрати покладаються на позивача.

У межах розгляду заяви відповідача про поворот виконання рішення судом встановлено, що згідно з наказом т.в.о. ректора Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» Рогач О.Я. від 6 жовтня 2015 року №585/09-25 «Про поновлення ОСОБА_1 » на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2015 року, постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2015 року, позивачку вирішено поновити на посаді викладача 0,25 ставки кафедри політології і державного управління з 9 червня 2015 року до проведення конкурсу; відділу кадрового забезпечення внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1 ; бухгалтерії університету виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 9 червня 2015 року по 29 вересня 2015 року у сумі 2406 грн. 92 коп. (а.с. 15, том 3). З копії наказу т.в.о. ректора Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» Рогач О.Я. від 20 жовтня 2015 року №611/09-25 «Про внесення змін до наказу про поновлення ОСОБА_1 » вирішено внести зміни до наказу від 06.10.2015 року №585/09-25, а саме викласти в наступній редакції: «Поновити ОСОБА_1 на роботі на попередній посаді з 9 червня 2015 року» (а.с. 16, том 3). Листом Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» від 16 січня 2017 року №142 головного державного виконавця МДДВС Ужгородського МРУЮ повідомлено про нарахування коштів в сумі 2406,92 грн. як середнього заробітку за вимушений прогул, які після утримання податків було перераховано у розмірі 1860 грн. 09.10.2015 року та 0,91 грн. 23.10.2015 року, на підтвердження чого додано звіт про нарахування коштів за жовтень 2015 року та витяги з реєстрів №276 від 09.10.2015 року, №287 від 23.10.2015 року, №300 від 23.10.2015 року (а.с. 17-21).

Відповідно до частини другої статті 444 ЦПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він відмовляє в позові повністю.

Виходячи з викладеного, заява відповідача підлягає до задоволення, відтак слід допустити поворот виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25.09.2015 року, у справі №308/8168/15-ц, в тій частині, в якій воно виконано. (окрім виплат).

Керуючись статтями 10, 11, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 444 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» про скасування наказів про звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовити.

Заяву представника Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» - Шелепець М.Т. про поворот виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25.09.2015 року, у справі №308/8168/15-ц, - задоволити.

Допустити поворот виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25.09.2015 року, у справі №308/8168/15-ц, в тій частині, в якій воно виконано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення суду складено 15.06.2021року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М.Малюк