Номер справи 623/1345/21
Номер провадження 2/623/567/2021
РІШЕННЯ

іменем України

28 травня 2021 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря Ноль С. В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Ізюмі цивільну справу № 623/1345/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про втрату права користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

16.04.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій зазначив, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору дарування посвідченого Ізюмською державною нотаріальною конторою Харківської області 09 липня 1996 року за реєстровим № 1-1872.

В будинку зареєстровані - її син, ОСОБА_4 , її племінниця ОСОБА_3 . Відповідачі зареєстровані в її будинку, але не мешкають з 2014 року по теперішній час. Факт не проживання відповідачів в її будинку вона підтверджує довідкою голови квартального комітету № 9. Вона неодноразово звертався до відповідачів з проханням знятися з реєстрації, але до теперішнього часу вони своєї обіцянки не виконали, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Реєстрація відповідачів не дає їй можливості належним чином оформити субсидію. Вона також не має можливості розпоряджатися своєю власністю.

Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - особами, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідачі своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надали.

Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідачі надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 29 квітня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до договору дарування від 09 липня 1996 року посвідченого Ізюмською державною нотаріальною конторою Харківської області та зареєстровано в реєстрі за № 1-1872будинок за адресою АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 . (а.с. 6-7)

Згідно довідки № 12 про склад сім`ї від 09.04.2021 року Голови квартального комітету № 9 ОСОБА_5 . ОСОБА_2 , 1990 року народження, ОСОБА_3 , 1993 року народження зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але з 2014 року в будинку не мешкають. (а.с. 10)

Оскільки будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності, до правовідносин, що виникли між сторонами у зв`язку з користування цим житлом, зокрема, при розгляді спору щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мають бути застосовані положення Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачі втратили в установленому законом порядку право користування вказаним вище жилим приміщенням так як з 2014 року по день розгляду справи у суді в будинку не проживають.

Відповідачі порушують права позивача тим, що не знялися з реєстрації як такі, що не проживають і не користуються жилим приміщенням.

В зв`язку з тим, що відповідачами надано до суду заяви про визнання позову, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в сумі 1816,00 коп. залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст.10, 11,12,13,19, 77,141, 258,263, 268, 273,274, 354 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 такими що втратили право користування жилим приміщенням у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду

Харківської області Т. Д. Бєссонова