ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2021 року м. Кропивницький

справа № 390/1342/19

провадження № 22-ц/4809/259/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач)

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», інтереси якого представляє за довіреністю Бистров С.А.;

відповідач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Данилюк Н.В.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2020 року, у складі головуючого судді Бойко І.А., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 18.07.2016.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 150000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Вказував, що відповідач не виконував умови договору, в результаті чого утворилась заборгованість за кредитом на суму 151 319,23 грн., а тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що відповідач приєднався до запропонованих позивачем умов надання кредиту та погодився на такі умови, протягом дії договору отримував кредитні кошти та користувався коштами позивача.

У зв`язку з порушенням умов договору у відповідача виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Позивач зазначав, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач, особисто у письмовій формі звертався до банку із заявами про зміну кредитного ліміту.

Крім того, посилається на те, що відповідач після отримання картки здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток.

Вважає, що кредитний договір повністю відповідає вимогам ч. 2 ст.208 ЦК України та ч. 1 ст. 207 ЦК України, якими встановлено вимоги для письмової форми правочину.

Спірний кредитний договір є публічним договором, умови якого відповідно до ч. 2 статті 633 ЦК України є однаковими для всіх споживачів аналогічних банківських послуг, що надаються банком.

Крім того позивач посилається на те, що відповідач користувався картковим рахунком та використовував кредитні кошти.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін ,а скаргу без задоволення.

Посилається на те, що відсутні підстави вважати, що між нею та банком були обумовлені у письмовому вигляді умови кредитного договору, а розрахунок який наданий банком не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах на які посилається позивач у позовній заяві.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Дослідивши письмові докази, суд першої інстанції вважав встановленими обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.07.2016 ОСОБА_1 подано до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, чим виявив бажання приєднатися до Умов та Правил надання банківських послуг, проте бажаний кредитний ліміт не визначено, не обрано вид кредитної карти, процентна ставка в анкеті-заяві не зазначена.

Крім того, у вказаній анкеті-заяві відсутні умови щодо можливості встановлення та збільшення кредитного ліміту ( том 1 а.с.9, 34-36).

Звернувшись із даним позовом позивачем надано тарифи обслуговування кредитних карт, на яких підпис ОСОБА_1 щодо ознайомлення з його змістом у зазначеному документі відсутні ( том 1а.с.28 зворот -29).

Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку, що розміщенні на сайті позивача, також не містять підпису ОСОБА_1 (том 1 а.с.10-28).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді укладання кредитного договору, із зазначенням кредитного ліміту, ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Матеріали даної справи не містять підтверджень, що саме долучені позивачем до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг були доведені до відома відповідача і що він з ними погоджується.

Крім того матеріали справи не містять підтвердження про збільшення кредитного ліміту.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Встановлено, що позичальник не підписував жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів, як: проценти, а тому в цій частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають, що узгоджується із позицію Верховного Суду у постанові № 342/180/17 від 03.07.2019.

Колегія суддів також вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Кредитний договір має укладатися у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

В межах вимог та доводів апеляційних скарг, передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

21.05.2021 складено постанову.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний