Справа № 950/2388/20
Провадження № 2/950/174/21
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Косолапа В.М.,

за участі секретаря судового засідання Ткаченко Я.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Лебедин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 12.08.2010, посвідченого приватним нотаріусом, позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 .

На даний час у будинку проживає мати позивача. Для оформлення субсидії на оплату вартості житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 звернувся до відділу державної реєстрації управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Лебединської міської ради для отримання довідки про склад осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні.

Із отриманої довідки позивач дізнався, що у будинку, власником якого є ОСОБА_1 з 2010 року, зареєстрований невідомий йому громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому позивачу не відомий вказаний громадянин, згоди на його реєстрацію ОСОБА_1 не надавав, на момент придбання будинку у 2010 році ОСОБА_2 у будинку по АДРЕСА_2 зареєстрований не був.

Оскільки реєстрація ОСОБА_2 перешкоджає праву ОСОБА_1 щодо розпорядження належним йому майном, в тому числі оформлення субсидії на оплату вартості житлово-комунальних послуг, позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вищевказаним будинком.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, додатково зазначив, що з моменту придбання будинку по АДРЕСА_2 про реєстрацію жодних інших осіб, окрім його батьків та брата йому відомо не було. Про реєстрацію ОСОБА_2 дізнався восени 2020 року, однак хто він такий не знає. Про таку особу на вулиці ніхто не чув в тому числі сусіди.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації. Крім того, з огляду на фактичну відсутність такої особи за місцем реєстрації, ОСОБА_2 був викликаний до суду через офіційний веб-сайт судової влади України, та відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 12.08.2010, укладеного між ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 , останній придбав земельну ділянку та житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 . Зазначений договір посвідчено нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Фурдиловим Ю.В. (а.с. 6-7).

Відомості щодо укладеного правочину внесено до Державного реєстру правочинів 12.08.2010 (а.с. 8).

При цьому в пункті 1.6 вказаного договору зазначено, що договорів з іншими особами щодо майна не укладалось, треті особи не мають права на житловий будинок та земельну ділянку.

Однак, згідно з копією адресної картки на будинок по АДРЕСА_2 , в ньому значиться зареєстрованим 23.12.2016 громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Як зазначив позивач, на момент придбання зазначеного будинку, сторонніх осіб у ньому зареєстровано не було.

При цьому, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду показала, що з 2014 року переїхала на постійне місце проживання у м. Лебедин, проживає за адресою АДРЕСА_3 . Раніше, в тому числі у період з 2010 по 2014 роки вона часто бувала у м. Лебедині, оскільки у будинку по АДРЕСА_3 проживали її батьки. При цьому батьків ОСОБА_1 вона також знала, часто спілкувалась із ними. Батьки ОСОБА_1 проживали удвох, а ОСОБА_2 вона ніколи не бачила та навіть не чула про таку особу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , суду показав, що проживає у АДРЕСА_2 з 2004 року, про ОСОБА_2 також ніколи не чув, зазначив, що раніше в будинку проживала лише жінка на ім`я ОСОБА_7 .

Згідно з копією листа виконавчого комітету Лебединської міської ради від 29.12.2020 № 02-12/2330, відомості про ОСОБА_2 внесені до Реєстру під час первинного формування бази даних Реєстру виборців на підставі загальних списків виборців, сформованих в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про вибори народних депутатів України» станом на 01.02.2006 відповідно до відомостей, поданих Лебединським МРВ УМВС України в Сумській області. Зазначена база даних у 2009 році передана до відділу ведення Державного реєстру виборців виконавчого комітету Лебединської міської ради відповідно до постанови Центральної виборчої комісії від 12.12.2008 № 69 «Про Порядок первинного формування бази даних Державного реєстру виборців».

На виконання постанови Центральної виборчої комісії від 17.02.2016 № 55 «Про Порядок одноразової передачі відомостей Державного реєстру виборців для створення реєстру територіальної громади» відділом ведення Державного реєстру виборців виконавчого комітету Лебединської міської ради у 2016 році були одноразово передані відомості до реєстраційного відділу виконавчого комітету Лебединської міської ради (а.с. 18).

Вирішуючи справу по суті вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

За ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Як зазначив позивач, на даний час він не має змоги вільно розпоряджатися належним йому майном, оскільки реєстрація відповідача без належних на те правових підстав позбавляє його можливості в тому числі оформити субсидію на оплату вартості житлово-комунальних послуг.

З урахуванням наведеного, з метою недопущення подальшого порушення прав позивача на вільне користування та розпорядження належного йому майна, право власності ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрований: АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Лебединський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.02.2021.

Суддя В.М.Косолап