Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1962/20
Провадження № 2/273/7/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Васильчук О. В. при секретарі судових засідань Стаднюк В.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка в порядкуспрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

07.09.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 16 лютого 2018 року Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації атків цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 13 та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, а також стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом справи.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що вона та відповідач зареєстрували шлюб 16.02.2018 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З січня 2020 року відповідач почав зловживати спиртними напоями, вчиняти сварки, програвати всі зароблені гроші на ігрових автоматах, ухилятися від виконання батьківських обов`язків. На прохання змінити свою поведінку відповідач не реагував. У зв`язку з цим вони припинили шлюбні відносини, спору про місце проживання дитини не має. Відповідач не надає кошти на утримання доньки. Відповідач працездатний, працює та отримує регулярний дохід, який повністю витрачає на свої потреби, аліменти на інших дітей не сплачує, інших стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться, а тому може сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі по 3000 грн. на дитину.

Ухвалою судді Баранівського районного суду від 21.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, справу призначено до розгляду по суті з повідомленням сторін, роз`яснено відповідачу наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк (а.с. 23 ).

За клопотанням відповідача ухвалою суду від 20.11.2020 року, було надано сторонам строк для примирення тривалістю 2 місяці.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, шлюб розірвати, оскільки примирення не відбулося та задовольнити позов в частині стягнення аліментів в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надіслав.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, враховуючи відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 16.02.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 13 (а.с.11).

Позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (а.с. 13 ), яка проживає з матір`ю. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає.

Неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує батьківського обов`язку по її утриманню, життям дитини не цікавиться, участі у її вихованні не бере, що відповідачем не заперечується.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним Кодексом, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За нормами ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна зі сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини між сторонами немає, а також відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя не можливе, позивачка у своїй письмовій заяві наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, примирення між сторонами не відбулося, а також враховуючи, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вимоги закону щодо обов`язку відповідача утримувати неповнолітню дитину, право позивачки на вибір способу стягнення аліментів на власний розсуд - або у твердій грошовій сумі, або у частці від доходу платника аліментів, не залежно від того, чи він офіційно працевлаштований та від інших обставин (ч.3 ст.181 СК України в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 року), також відповідач заперечень проти розміру аліментів до суду не надав, суд позовні вимоги щодо стягнення аліменів вважає обгрунтованими.

При поданні позову позивачкою сплачено 840,80 грн. судового збору, які підлягають до стягнення з відповідача на її користь, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України.

На підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач при подачі позову до суду про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір необхідно стягнути із відповідача на користь держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 55 Конституції України, ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ч.3 ст. 105, ч.1ст. 110, ст.ст.112 180- 183, ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України, відповідно до ст.ст.2, 4, 5, 10, 13, 27, 76-83, 89, 95, 141, ч.2 ст.247 , 258, 259, 263-265, 273, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання дитини ,- задовольнити.

Шлюб, зареєстрований Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 16 лютого 2018 року року за актовим записом № 13 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище - ОСОБА_4 .

Неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити для подальшого проживання з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця с. Васьковичи Коростенського району Житомирської області , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі по 3000 гривень на дитину щомісячно, починаючи з 07.09.2020 року - дня пред`явлення позову до суду і до повноліття доньки ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця с. Васьковичи Коростенського району Житомирської області , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , 840,80 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця с. Васьковичи Коростенського району Житомирської області , на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. (Реквізити для сплати судового збору: код класифікації доходів бюджету: 22030101, рахунок: UA0006037, назва рахунку: Судовий збір (ДСА України, 050), назва отримувача: УК у Баранівському районі/Баранівський район 22030101, код отримувача : 37573026, МФО 899998) .

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. В. Васильчук