Справа № 209/3551/20
Провадження № 2/209/85/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Замкової Я.В.

за участі секретаря - Погрібної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи - Друга Кам`янська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просять визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном 2 місяці з дня набрання рішенням законної сили.

На обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на житловий будинок з господарчими будівлями АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.1971 року, посвідченого нотаріусом І-ї Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Федоріною З.Г., за реєстром №2/2546. На момент смерті спадкодавця спадкоємцями першої черги була його дружина ОСОБА_4 , його діти від другого шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а також позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16.02.2019 року в Другій кам`янській державній нотаріальній конторі була викрита спадкова справа № 100/2019 на підставі заяви про прийняття спадщини № 216 від імені відповідача ОСОБА_3 . У встановлений законом термін позивачі не подали заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька через те, що дізналися про його смерть тільки наприкінці жовтня 2019 року зі слів своєї матері ОСОБА_7 , яка зустріла двоюрідного брата померлого та дізналася від нього про смерть ОСОБА_6 . У зв`язку з тим, що раніше позивачам ніхто з рідних померлого не повідомив про його смерть, вони були позбавлені можливості вчасно звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Звернувшись до Другої кам`янської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частки житлового будинку, 12.11.2019 року їм було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що на момент смерті спадкодавця було п`ятеро спадкоємців першої черги за законом, то кожний спадкоємець має право на 1/5 частку житлового будинку. Вважають, що їх необізнаність про смерть їхнього батька є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини за законом.

16.02.2021 року від представника відповідача адвоката Стрельник Н.М.до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечувала проти задоволення позову, обґрунтовуючи це тим, що необізнаність спадкоємців про смерть їх батька не може бути підставою для поновлення строку для прийняття спадщини, посилаючись на правову позицію Верховного Суду викладено у постанові від 11.11.2020 року у справі № 750/262/20. Зазначив, що позивачами не надано належних та допустимих доказів для підтвердження зазначених ними у позові причин пропуску строку для подачі заяв на прийняття спадщини.

23.02.2021 року від представника позивачі адвоката Малюк О.П. надійшла позовна заява в новій редакції, згідно якої вона зазначає, що причини пропуску позивачами строку для подання заяви для прийняття спадщини є поважними, оскільки вони дізнались про смерть свого батька тільки наприкінці жовтня 2019 року. Одночасно зазначаючи, що у зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_1 через відсутність нирки є інвалідом 3-ї групи безстроково, а також має обов`язок постійного догляду за своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_8 , яка є дитиною-інвалідом до 18 років та потребує постійного догляду і контролю з її сторони, з цієї причини вона не знала про смерть батька та пропустила строк для прийняття спадщини. Позивач ОСОБА_2 з 2014 року по теперішній час постійно проживає без реєстрації в с. Велика Знам`янка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізькій області, до м. Кам`янське не приїжджає, відповідно у зв`язку з тим, що між місцем її постійного проживання і місцем відкриття спадщини є велика відстань, ОСОБА_2 не знала про смерть свого батька та пропустила строк для прийняття спадщини. Представник позивачів ОСОБА_9 вважає причини пропуску строку для подання позивачами заяв про прийняття спадщини поважними та просить задовольнити позов.

11.03.2021 року від представника відповідача адвоката Стрельник Н.М.до суду надійшов відзив на позовну заяву в новій редакції, в якому вона повторно заперечувала проти задоволення позову, обґрунтовуючи це тим, що необізнаність спадкоємців про смерть їх батька не може бути підставою для поновлення строку для прийняття спадщини. Зазначивши, що операція, лікування та післяопераційна реабілітація позивача ОСОБА_1 та її доньки не проходили в період строку подання заяви про прийняття спадщини, а тому не можуть бути поважними причинами, та такими, що створюють істотні труднощі для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Так як від часу проведення операції донці ОСОБА_1 і датою відкриття спадщини минуло більше 2-х років. Обов`язок постійного догляду за неповнолітньою донькою-інвалідом, не може бути поважною причиною пропуску строку, так як дитина має канікули та вихідні дні від дистанційного навчання у Ліцею, в період яких можливо було звернутися до нотаріальної контори, у дівчинці є батько, який також має обов`язок постійного догляду за донькою. Наявність 3-ї групи інвалідності у позивача ОСОБА_1 , не є об`єктивною, непереборною, істотною трудністю та поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Крім того, велика відстань між місцем постійного проживання позивача ОСОБА_2 і місцем відкриття спадщини не є поважною причиною пропущення строку подання заяви про прийняття спадщини, оскільки таку заяву спадкоємець може подати поштою відповідно до п. 3.5 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджене Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р., або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.Зазначити, що відстань між містом Кам`янське та селом Велика Знам`янка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області не є значною так як складає 233 км.

Інших заяв по суті справи від сторін до суду не надходило.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 січня 2021 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання (а.с. 43).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 134).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів підтримали пред`явлений позов та наполягали на його задоволенні.

Представник позивачів адвокат Малюк О.П. в судовому засіданні наголосила, що причини пропуску позивачами строку для подання заяви для прийняття спадщини є поважними, оскільки вони дізнались про смерть свого батька тільки наприкінці жовтня 2019 року. Крім того позивач ОСОБА_1 має дитину-інваліда, яка потребує постійного нагляду, має сурову дієту та графік вживання ліків.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що будинок АДРЕСА_1 був побудований її родиною. В 1978 році її батьки розлучились, але її мати не стала подавати на розподіл майна. З батьком вони не спілкувались, у нього не було бажання спілкуватись з нею, дізнались що він помер в 2018 році, лише наприкінці 2019 року. Нотаріальна контора від її місця проживання знаходиться неподалік, але вона не мала можливості своєчасно подати документи для прийняття спадщини, бо не знала про смерть батька. Її батько ОСОБА_6 проживав на правому березі м. Кам`янське, а вона лівому. Крім того у її доньки була операція у 2016 році, після якої вона потребує постійного нагляду. Весь час у неї займає дитина, так як потребує постійного лікування та догляду. На час розгляду справи донька позивачки знаходилась з сусідкою. У дитини є батько, який проживає разом з ними та піклується про них. До суду звернулись після відмови нотаріуса увидачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки житлового будинку, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що її батько ОСОБА_6 був важкою людиною, він бив їх, інколи виганяв з будинку та вони від нього переїхали. Хоча батько і був важкою людиною, вони все одно про нього піклувались. У 2016 році у батька стався перший інсульт та усе піклування було покладено на неї та її сестру. Три рази на день вони приїжджали до нього, мили та кормили його. Через рік батько потрапив до лікарні і вони також їздили до нього, купували ліки, доглядали. В подальшому у батька стався другий інсульт, після якого він перестав ходити, він був лежачою людиною, в нього з`являлись пролежні, які вони обробляли. Після другого інсульту батько швидко помер. Вважає, що її сестри знали про стан батька, бо про це зняв двоюрідний брат ОСОБА_10 , але приїхали лише після його смерті. Вони знали де батько проживав, але його ніколи не відвідували.

Представник відповідача адвокат Стрельник Н.М.в судовому засіданні наголосила, що необізнаність спадкоємців про смерть їх батька не може бути підставою для поновлення строку для прийняття спадщини, посилаючись на правову позицію Верховного Суду викладено у постанові від 11.11.2020 року у справі № 750/262/20. Операція у дитини позивача ОСОБА_1 була в 2016 році, а батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Третя група інвалідності, яка наявна у позивача є працездатною. Позивачка мала можливість залишити дитину вдома з її батьком та звернутись до нотаріальної контори вчасно. Зазначивши, що позивачами не надано доказів для підтвердження зазначених ними у позові причин пропуску строку для подачі заяв на прийняття спадщини.

Представник третьої особи Другої Кам`янської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

З`ясувавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 22.10.2019 року, виданим Дніпровським районним у місті Кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 17).

Позивач ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_11 ) є дочкою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12 лютого 1975 року, виданим Будинком щастя м. Дніпродзержинська, а/з № 379 (а.с. 10).

Відповідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 14.11.2019 року, ОСОБА_12 28 січня 1995 року у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зареєструвала шлюб з ОСОБА_13 та змінила своє дівоче прізвище « ОСОБА_11 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_14 » (а.с. 11).

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 20 липня 2002 року виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, а/з № 310, зареєструвала шлюб з ОСОБА_15 та змінила своє прізвище « ОСОБА_14 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_1 » (а.с. 12).

Позивач ОСОБА_2 є дочкою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 29 червня 1973 року, виданим Будинком щастя м. Дніпродзержинська, а/з № 1746 (а.с. 16).

Після смерті ОСОБА_6 залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.1971 року, посвідченого нотаріусом І-ї Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Федоріною З.Г., за реєстром № 2/2546 та акту приймання індивідуального домоволодіння від 18 липня 1979 року(а.с. 54-55, 56-57).

Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі в Другій кам`янській державній нотаріальній конторі 16.02.2019 року була відкрита спадкова справа № 100/2019 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (а.с. 18,) на підставі заяви про прийняття спадщини № 216 від імені ОСОБА_3 (а.с. 101).

Одночасно 16 лютого 2019 року до Другої кам`янської державної нотаріальної контори надійшла заява № 217 від дочки померлого ОСОБА_5 та заява № 218 від дружини померлого ОСОБА_4 про відмову останніх від належних їм за законом часток у спадщині на користь дочки померлого ОСОБА_3 (а.с. 105,109).

У встановлений законом шестимісячний строк позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не подали нотаріусу заяв про прийняття спадщини.

Згідно заяви № 1718 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від імені ОСОБА_1 , остання звернулась до нотаріальної контори 26 жовтня 2019 року та згідно заяви № 1808 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від імені ОСОБА_2 , остання звернулась до нотаріальної контори 12 листопада 2019 року, тобто після спливу шестимісячного строку (а.с. 113, 116).

12 листопада 2019 року державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. було винесено постанову про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на зпадщину за законом після помелого, 29 грудня 2018 року, ОСОБА_6 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 124).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами ст. ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, здійснення особою права на прийняття спадщини закон пов`язує із вчиненням нею відповідних дій протягом встановленого законом строку, у тому числі поданням відповідної заяви про прийняття спадщини.

Пропуск такого строку позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, строк який пропущений з поважних причин, потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Наведені положення у повній мірі відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.

Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Аналогічна норма міститься в п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При цьому, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (Постанова Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/170, Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2020 року у справі № 750/262/20).

Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Також, у пункті 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 міститься роз`яснення, відповідно до якого судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Згідно Постанови Верховного суду України від 11.11.2020 року по справі № 750/262/20, провадження № 61-14038св20, Верховний Суд зазначив, що необізнаність спадкоємця про факт смерті батька, або не спілкування внаслідок неприязних відносин, не можуть бути підставами для поновлення строку для прийняття спадщини.

До того ж за змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такий висновок узгоджується з нормами, викладеними в статтях 1222, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України, якими регулюються питання порядку прийняття спадщини.

За правилами, встановленими ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, з огляду на доводи позовної заяви, процесуальним завданням позивачів було доведення належними, допустимими та достовірними доказами того факту, що вони з поважних причин пропустили строк на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті їх батька ОСОБА_6 .

Аналіз доказів, наданих позивачами та їх представником, у контексті приведених вище норм, свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що твердження позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поважність причин пропуску ними строку, встановленого для прийняття спадщини, внаслідок необізнаності про смерть їх батька ОСОБА_6 , а також хворобу доньки ОСОБА_1 та проживанню ОСОБА_2 в іншому місті, не доведені позивачами у встановленому законом порядку та є необґрунтованими. Такі причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть бути визнані судом поважними, оскільки саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску позивачами зазначеного строку. Втім, позивачі не надали суду належних та достатніх доказів існування об`єктивних та неподоланних перешкод для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті їх батька ОСОБА_6 .

Оцінюючи пояснення сторін у справі, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений позивачами без поважних причин.

Позивачами не виконані взагалі вимоги ст. 1269, ч. 2 ст. 1272 ЦК України звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, позивачами не надано суду доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, тому суд приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись статтями 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_3 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , треті особи - Друга Кам`янська державна нотаріальна контора, адреса місцезнаходження пр. Наддніпрянський, 1 "Г" м. Кам`янське, 51900, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , адреса їх проживання: АДРЕСА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 28 травня 2021 року.

Суддя Я.В. Замкова