Провадження №2/523/2170/21
"03" червня 2021 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Аліна С.С.
при секретарі - Вовкович І.В.,
розглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування,-
До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона є членом сім`ї померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка була наймачем квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за зазначеною адресою, але в вищевказаній квартирі не проживає з 2002р., перешкод у користуванні житловим приміщенням ніхто не чинив, особисті речі в житловому приміщенні відсутні. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.
У судове засідання не з`явився позивач ОСОБА_1 , про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи провести у його відсутність.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним тому позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 (а.с.15). Батьками записані: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Згідно розпорядження № 106 від 14.12.2001 року ОСОБА_4 та членам його сім`ї, була надана 2х кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6).
Після смерті основного наймача квартири ОСОБА_4 в 2005р., особистий рахунок на квартиру був відкритий на мати позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується розпорядженням № 554 від 08.06.2005р. (а.с.7).
Судом встановлено про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 5703 (а.с.9)
Судом встановлено про те, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про склад сімї (а.с.5).
Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 за місцем реєстрації підтверджується актом про не проживання особи від 12.11.2020р. підписаний сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.16).
Однак, суд не приймає до уваги вищевказаний акт, оскільки даний акт є неналежним доказом, який складений в порушення чинного законодавства, а саме не завірений керівником ОСББ.
Також, судом встановлено про те, що позивач ОСОБА_1 не є власником та не є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового будівництва.
Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобіганню такому порушенню.
Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до правил ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлено, про те, що позивач ОСОБА_1 не надав суду доказів в обґрунтування позовних вимог.
Також, суд вважає, що позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування залишити без задоволення.
Копію рішення направити сторонам по справі.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.
Рішення складене та підписане суддею 08.06.2021р.

Суддя Аліна С.С.