ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4340/20 Номер провадження 22-ц/814/213/21Головуючий у 1-й інстанції Вінтоняк Н. Д. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бутенко С.Б., Гальонкіна С.А.

секретар Гнатюк О.С.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1 - адвоката Філатової Олени Петрівни

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області, ухвалене 09 листопада 2020 року у складі судді Вінтоняк Н.Д.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності, встановлення порядку користування квартирою, усунення перешкод у користуванні майном,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись у позовних вимогах відповідно до заяви від 05 листопада 2020 року (а.с. 76-77), просила визначити розмір часток співвласників квартири за адресою: АДРЕСА_1 , по 1/3 частці кожному із співвласників; встановити порядок користування спірною квартирою, а саме: виділити ОСОБА_1 їй в користування приміщення № 6, площею 13,9 кв.м., виділити ОСОБА_2 в користування приміщення № 5, площею 17,2 кв.м., а ОСОБА_3 приміщення № 7, площею 17,3 кв.м., залишити в загальному користуванні сторін передню приміщення № 1, площею 3,9 кв.м., туалет приміщення № 2, площею 1,1 кв.м., ванну приміщення № 3, площею 2,1 кв.м., кухню приміщення № 4, площею 5,9 кв.м; усунути перешкоди в користуванні вищезазначеною квартирою шляхом вселення її та зобов`язання відповідачів передати їй комплект ключів від вхідних дверей та під`їзду.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що вона разом із відповідачами є співвласницею квартири АДРЕСА_2 . Розмір часток кожного співвласника становить 1/3 частину квартири.

Вказувала, що бажає користуватися належною їй часткою житла, проте відповідачі чинять їй перешкоди у доступі до квартири. Порядок користування квартирою вона із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 узгодити не змогла.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_3 , а саме: виділено ОСОБА_1 в користування жилу кімнату - приміщення № 6 - площею 13,9 кв.м; виділено ОСОБА_2 в користування жилу кімнату приміщення № 5 - площею 17,2 кв.м., виділено ОСОБА_3 в користування жилу кімнату приміщення №7 - площею 17,3 кв.м., залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 передню приміщення № 1 - площею 3,9 кв.м., туалет приміщення № 2- площею 1,1 кв.м., ванну приміщення № 3 - площею 2,1 кв.м., кухню приміщення № 4 - площею 5,9 кв.м.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням, його окремо один від одного оскаржили представник ОСОБА_1 адвокат Філатова О.П. та відповідач ОСОБА_2 .

Представник ОСОБА_1 адвокат Філатова О.П. в апеляційній скарзі просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом норма матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення місцевого суду в частині визначення порядку користування квартирою та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Філатової О.П. підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності, видане УЖКГ виконкому Кременчуцької міської ради від 14 вересня 2006 року (а.с. 7).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули в порядку спадкування право власності на 1/3 частину спірної квартири кожний, вид спільної власності спільна часткова (а.с. 78-79).

Згідно з технічним паспортом спірна квартира є трикімнатною, загальна площа 61,4 кв.м., житлова площа 48,4 кв.м, з яких кімната - приміщення №5, площею 17,2 кв.м., кімната - приміщення №6, площею 13,9 кв.м., кімната - приміщення №7, площею 17,3 кв.м., передня приміщення №1, площею 3,9 кв.м., туалет приміщення №2, площею 1,1 кв.м., ванна приміщення №3, площею 2,1 кв.м., кухня приміщення №4, площею 5,9 (а.с. 23-25).

Сторони погодилися із запропонованим позивачем способом користування вищевказаною квартиро, а саме: виділити ОСОБА_1 в користування приміщення № 6, площею 13,9 кв.м., виділити ОСОБА_2 в користування приміщення № 5, площею 17,2 кв.м., а ОСОБА_3 приміщення № 7, площею 17,3 кв.м., залишити в загальному користуванні сторін передню приміщення № 1, площею 3,9 кв.м., туалет приміщення № 2, площею 1,1 кв.м., ванну приміщення № 3, площею 2,1 кв.м., кухню приміщення № 4, площею 5,9 кв.м.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Враховуючи, що співвласники досягли згоди щодо порядку володіння та користування спільним майном, то рішення місцевого суду у вказаній частині є законним та обґрунтованим. Мотивів для скасування рішення суду у відповідній частині жодним з апелянтів наведено не було.

Представник позивача фактично повторно просить визначити порядок користування квартирою у спосіб, уже визначений судом першої інстанції. ОСОБА_2 в апеляційній скарзі фактично встановлений порядок користування квартирою не оспорює та іншого варіанта визначення порядку користування не пропонує.

Посилання ОСОБА_2 на те, що місцевий суд залишив поза увагою, що предметом спору є отримання позивачем компенсації за частку у квартирі не заслуговують на увагу.

Місцевий суд розглянув справу у відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, тобто в межах заявлених ОСОБА_1 позовних вимог. Жодна із сторін вимогу про стягнення компенсації не заявляла.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 вказує на порушення місцевим судом норм процесуального права під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, а також під час розгляду справи, де в інтересах ОСОБА_1 діяла особа, що не може бути її представником.

Такі доводи не узгоджуються з матеріалами справи. До позовної заяви, підписаної ОСОБА_4 було додано довіреність, згідно якої ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 (а.с. 31) представляти її інтереси в судових органах усіх інстанції та надала право підпису від її імені.

При цьому, представництво ОСОБА_1 під час розгляду справи здійснювалось адвокатом Філатовою О.П., що підтверджується доданими до позовної заяви копією ордера серії ПТ № 142697 на надання правової допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я ОСОБА_5 (а.с. 29-30).

Таким чином, місцевим судом не було допущено порушення положень ст.ст. 58, 60 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_2 на відсутність спору спростовується її власною позицією, висловленою в апеляційній скарзі, а саме заперечення необхідності визначення порядку користування квартирою, оскільки це, на її думку, перетворить житло на комунальну квартиру.

Отже, позов ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою було подано до суду саме у зв`язку із наявністю спору щодо необхідності погодження співвласниками такого порядку.

Проте, місцевий суд, ухвалюючи рішення в частині відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у праві користуванні квартирою, залишив поза увагою, що майнові права позивача було порушено та вони підлягають судовому захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 47 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Кожен має право на житло.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем надано докази звернення до правоохоронних органів з підстав наявності перешкод у користуванні та володінні квартирою, які вчиняються відповідачами (а.с. 27-28).

Відповідачі такі докази не спростували, як і не надали власних доказів, які б свідчили про безпідставність вимог позивача.

За таких обставин, відповідні позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування в цій частині та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір, сплачений ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме по 210,20 грн. з кожного.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Філатової Олени Петрівни задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 листопада 2020 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири за адресою: АДРЕСА_1 та під`їзду.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 210,20 грн. судового збору.

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.Б. Бутенко

С.А. Гальонкін