Справа № 159/3376/21
Провадження № 2-о/159/95/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

з участю секретаря Бакай Л.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,

В с т а н о н о в и в :

10.06.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що з весни 2018 року по жовтень 2019 року проживали однією сім`єю з ОСОБА_3 , без реєстрації шлюбу, разом з їхньою малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в будинку АДРЕСА_1 . В зв`язку з різними поглядами на життя, зневажливе ставлення ОСОБА_3 до неї, зловживання алкоголем змушена була припинити спільне проживання з останнім та зібравши свої речі переїхала з дитиною проживати до її батьків по АДРЕСА_1 . З того часу, ОСОБА_3 постійно переслідує її на вулиці біля батьківського будинку, чіпляється до неї, шарпає та ображає нецензурними словами, у тому числі через засоби зв`язку. Заявляє, що не дасть їй нормально жити та погрожує фізичною розправою, тобто вчиняє психологічне та фізичне насильство відносно неї, що змушує її постійно перебувати в знервовому стані. Неодноразово зверталася в поліцію, через що ОСОБА_3 притягували до адміністративної відповідальності, однак він не змінює свою поведінку і продовжує вчиняти негативні дії, через які страждає не тільки вона, а й її дитина та батьки.

З врахуванням наведеного, просить суд ухвалити рішення, відповідно до якого, видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно ОСОБА_3 , у вигляді обмежень, а саме:

1) Заборонити ОСОБА_3 наближатися до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на відстань ближче ніж 50 (п`ятдесят) метрів.

2) Заборонити ОСОБА_3 , особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

3) Заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В судовому засіданні заявник та її представник заявлені вимоги підтримали повністю з підстав зазначених у заяві.

Заінтересова особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи, у встановленому законом порядку телефонограмою, був повідомлений. Причини неявки суд не повідомив, будь якого клопотання не подав.

Суд вважає, за таких обставин неявка ОСОБА_3 в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення заяви.

Як встановлено в судовому засіданні заявник з малолітньою дочкою проживає в житловому будинку в АДРЕСА_1 , разом з матір`ю, братами та сестрою.

Заінтересована особа ОСОБА_3 , починаючи з 01.12.2019 року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП, про що свідчать відповідні постанови суддів Ковельського міськрайонного суду.

Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктами 6, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

За п. 9 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до пунктів 3, 14, 17 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Важливим є те, що виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (див. пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»).

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

З вище вказаних підстав суд приходить до однозначного висновку про під ставність заяви та її задоволення в повному обсязі, оскільки протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а насамперед, як проблема захисту прав людини і перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

Прийшовши до такого висновку, суд оцінює ризики продовження у майбутньому домашнього насильства зі сторони ОСОБА_3 у будь-якому його прояві, враховуючи наявність тривалого конфлікту та скоєння останнім адміністративних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, відсутність ознак щирого каяття у кривдника.

Враховуючи викладене суд вважає, що тривалість та системність протиправної поведінки ОСОБА_3 , не усвідомлення ним серйозності негативних наслідків своїх дій, його агресивну поведінку по відношенню до заявниці, свідчать про небажання змінювати свою поведінку, а тому доводи заявника про ризик продовження кривдником таких дій по відношенню до неї дає підстави вважати за необхідне застосування обмежувального припису, як обґрунтоване.

В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису відносяться за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.76-78, 258-268, 351, 350-8, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 1, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд-

У х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити повністю.

Видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього такі обов`язки:

1) Заборонити ОСОБА_3 наближатися до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на відстань ближче ніж 50 (п`ятдесят) метрів.

2) Заборонити ОСОБА_3 , особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

3) Заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Копію рішення направити Ковельському РУП ГУНП у Волинській області для взяття ОСОБА_3 на профілактичний облік.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а оскарження не зупиняє його виконання.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В.О.Лесик