Справа № 592/2347/20
Провадження № 2-др/592/22/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Кузнєцова Артема Сергійовича про ухвалення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2021 року адвокат Кузнєцов А.С. звернувся до суду із вказаною заявою та вимоги мотивує тим, що 18.05.2021 року Ковпаківським районним судом м. Суми було винесено рішення по справі №592/2347/20 за позовом ОСОБА_1 до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Стороною позивача під час судових дебатів було заявлено про витрати на професійну правничу допомогу, докази понесення яких будуть надані пізніше. Так, ОСОБА_1 було додатково сплачено, у зв`язку з наданням йому професійної правничої допомоги, грошові кошти в розмірі 1500,00 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт №29/11-12.03 від 19.03.2021 року та квитанцією про сплату №9232-9633-8239-9262 від 18.05.2021 року. Тому заявник просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Сторони, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не сповістили, будь-яких пояснень з приводу заявлених вимог не надали, що, згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.05.2021 року по справі №592/2347/20 стягнуто із ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану наслідками дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 78286 грн. 01 коп.; стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану наслідками дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 58302 грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн., а всього 61302 грн. 00 коп.; стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи: на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 грн. та за проведення експертизи в розмірі 2983 грн., а всього 10483 грн., у дольовому порядку по 5241 грн. 50 коп. з кожного окремо; стягнуто із ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь держави судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. (а.с.79-87, том №2).

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

Як вбачається із заяви про ухвалення додаткового рішення, адвокат Кузнєцов А.С. просить стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. Дане питання не було вирішено під час ухвалення судового рішення від 18.05.2021 року, однак стороною позивача заявлялася така вимога під час судових дебатів.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно положень ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності у цивільному процесу є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

За правилом ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

29.11.2019 року між ФОП ОСОБА_3 , що має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000637 від 12.11.2019 року, та ОСОБА_1 було укладено Договір №4 про надання правової допомоги, згідно умов якого (п. 4.2) остаточний розрахунок здійснюється на підставі складеного та підписаного сторонами акту приймання-передачі послуг (а.с.92-94, том №1).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.05.2021 року по справі №592/2347/20 було стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500 грн., згідно Актів виконаних робіт № 4 від 31.01.2020 року, №4-1 від 15.06.2020 року, №29/11-16.09 від 16.09.2020 року, 29/11-09.12 від 09.12.2020 року, №29/11-12.03 від 12.03.2021 року.

На підтвердження понесення додаткових судових витрат, у зв`язку з наданням правової допомоги, заявником було надано дублікат квитанції АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 18.05.2021 року, а також Акт виконаних робіт №29/11-12.03 від 19.03.2021 року, достовірність якого ставиться під сумнів судом, зважаючи на наступне.

Акт виконаних робіт є первинним документом, який складається у тих випадках, коли потрібно в документальній формі зробити підтвердження факту виконаних робіт тією стороною, яка є виконавцем за договором. Цей документ виступає підставою для проведення оплати виконаних робіт, оскільки у ньому вказується повна їх вартість.

Тобто, аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що Акт виконаних робіт є документом, який складається після фактичного (безпосереднього) надання/виконання послуг чи робіт за договором і є підтвердженням факту такого надання/виконання.

Разом з тим, Акт виконаних робіт №29/11-12.03 від 19.03.2021 року включає перелік юридичних послуг, які не були надані станом на час складання такого акту, а будуть виконані у майбутньому. Зокрема, Акт виконаних робіт, датований 19.03.2021 року, включає юридичні послуги з підготовки до розгляду справи №592/2347/20 перед судовими засіданнями, які мали місце 13.04.2021 року та 17.05.2021 року, а також участь виконавця (адвоката Кузнєцова А.С.) у судовому засіданні 17.05.2021 року та під час оголошення рішення суду 18.05.2021 року.

Крім того, як вбачається зі змісту Акту виконаних робіт №29/11-12.03, станом на 19.03.2021 року виконавець отримав суму за Актом у повному обсязі, а замовник прийняв виконані роботи. У той же час, згідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1, ОСОБА_1 сплатив на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 1500,00 грн., в якості оплати за договором про надання правової допомоги №4 від 29.11.2019 року, лише 18.05.2021 року.

Враховуючи викладене, в силу вимог ст.ст. 79, 80 ЦПК України, Акт виконаних робіт №29/11-12.03 від 19.03.2021 року за Договором №4 від 29.11.2019 року не може бути достатнім і достовірним доказом, який надав би змоги дійти ствердного висновку про наявність витрат, пов`язаних з наданням юридичних послуг, перелік яких визначений у ньому.

Додатково суд зауважує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу було визначено судом при ухваленні рішення від 18.05.2021 року, виходячи із загальної кількості судових засідань під час розгляду справи та часу приймання участі в них представником позивача адвокатом Кузнєцовим А.С., згідно даних протоколів судових засідань, з урахуванням вартості послуг, згідно п. 4.1 Договору №4 від 29.11.2019 року, 750,00 грн./год.

Таким чином, у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 265, 270 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Кузнєцова Артема Сергійовича, про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ковпаківський районний суд м. Суми до Сумського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко