Справа № 676/1957/21
Номер провадження 2/676/1388/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового засідання Мазуркевич О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кам`янець-Подільський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . 25.10.2002 р. в її квартирі були зареєстровані відповідачі по справі - донька ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 . На даний час відповідачі більше двох років в квартирі фактично не проживають, не сплачують комунальні послуги та не використовують житло. Відповідачі в 2019 р. добровільно покинули квартиру у зв`язку із зміною місця проживання, виїхали за кордон на постійне місце проживання, але з реєстрації не знялися. На даний час повертатися для проживання у вказану квартиру відповідачі наміру не мають. Реєстрація відповідачів в її квартирі перешкоджає належному користуванню та розпорядження квартирою оскільки має намір відчужити її. Позивач просить суд на підставі ст.. 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України винести рішення яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В суді позивач позов підтримала, просить його задовольнити. Суду позивач пояснила, що її донька більше 15 років проживає в Італії у шлюбі з італійцем, до неї кілька років тому виїхала і онука з двома дітьми, онука в її квартирі не проживає років сім після одруження, разом із чоловіком проживала в нього, їх діти - її правнуки зареєстровані в будинку чоловіка онуки; відповідачів забезпечені житлом.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, подали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнали, не заперечили щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 06.09.2002 р.(а.с.6-8). В квартирі позивача зареєстровані з 25.10.2002 р. відповідачі по справі - її дочка ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 .

Відповідачі в квартирі позивача не проживають більше двох років, що підтверджується поясненнями в суді свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Відповідачі вимоги позивача визнали, про що вказали в своїх заявах до суду.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Вичерпного переліку поважності причин непроживання у житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права закріплює право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Керуючись положеннями статті 156 ЖК УРСР та статті 405 ЦК України, враховуючи, що відповідачі були відсутні в належній позивачу на праві власності квартирі за місцем своєї реєстрації понад один рік без поважних причин, мають інше постійне житло, їх реєстрації в квартирі позивача перешкоджає останній в розпорядженням своїм майном, відповідачі вимоги позивача визнали, про що вказали в своїх заявах до суд, а тому наявні правові підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 13, 76, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України,

ухвалив:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

На рішення сторонами може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду виготовлено 26.05.2021 р.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В