22-ц/804/1548/21
241/2517/19

Головуючий у І інстанції Демочко Д.О. Єдиний унікальний номер 241/2517/19
Номер провадження 22-ц/804/1548/21
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Лопатіної М.Ю.,

Мальцевої Є.Є.,

секретар Сікора М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Войнова Вікторія Володимирівна на ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 07 квітня 2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача: Мангушська державна нотаріальна контора, третя особа на стороні відповідача: приватний нотаріус Мангушського районного нотаріального округу Донецької області Чичеков Савелій Федорович про визнання недійсним спадкового договору та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:1286 площею 5,5483 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на землях Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області за межами населеного пункту, яка належить відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності. В обґрунтування заяви зазначав, що в проваджені Першотравневого районного суду Донецької області знаходиться справа за його позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним спадкового договору та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Оскільки розгляд справи, на його думку, усіма способами затягується відповідачем шляхом звернення до суду із заявами про відкладення розгляду справи, ОСОБА_3 вважає, що арешт належної йому на праві власності земельної ділянки може стати реальною перепоною реалізувати своє право на спадкування цієї земельної ділянки після відкриття в Україні з 01 липня 2021 року ринку земель сільськогосподарського призначення.

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 07 квітня 2021 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково та на спірну земельну ділянку накладено арешт шляхом заборони її відчуження.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Войнова В.В., подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невірного застосування норм матеріального права, просив її скасувати та відмовити позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову. В обґрунтування скарги зазначає, що суд помилково застосував п.п. «г» п. 5 ч. 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення від 31 березня 2020 року № 552-ІХ», який набере чинності тільки 01 липня 2021 року в той час як повинен був посилатись на пункт 15 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України в поточній редакції від 17 березня 2021 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що апеляційна скарга відповідача необґрунтована та не підлягає задоволенню, оскільки застосований судом захід забезпечення позову носить тимчасовий характер та стосується лише тільки заборони відчуження майна. Вважає, що незастосування судом п. 15 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України в поточній редакції від 17 березня 2021 року при вирішенні питання про обранні заходу забезпечення позову не є порушенням процесуального характеру зі сторони суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Войнову В. В., які просили скаргу задовольнити, пояснення представника позивача адвоката Карадон М. П., яка просила залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірної земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з наявності спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо дійсності спадкового договору та права на спірну земельну ділянку в порядку спадкування в зв`язку з чим невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду. Заборонивши відчуження належної ОСОБА_1 земельної ділянки, суд визначив цей спосіб захисту прав відповідача як співмірний та такий, що фактично реалізує мету його вжиття.

Із зазначеним висновком суду першої інстанції не можна не погодитися.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною першою та другою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову, зокрема позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборон.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Встановивши, що обраний спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно (земельну ділянку), набуття права власності на яке є предметом оскарження, є підставним і співмірним із заявленими позовними вимогами та може забезпечити ефективний захист прав та законних інтересів позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2021 року у справі за № 944/1748/20.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги правового значення для справи не мають, а відтак апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Войнова Вікторія Володимирівна залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 07 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 01 червня 2021 року.

Судді В. М. Барков

Є. Є. Мальцева

М. Ю. Лопатіна