Справа № 297/1132/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Берегове

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Михайлишин В. М. , перевіривши клопотання представника Мукачівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги за довіреністю Меренич Олесі Степанівни про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення Угорського суду на території України,

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2021 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання представника Мукачівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги за довіреністю Меренич О.С. в інтересах ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення Угорського суду на території України.

У своєму клопотанні представник просить визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України судового рішення міського суду м. Ніредьгаза (Угорщина) про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , що мешкає в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дитини на подвійне ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 01.06.2007 року, а на утримання неповнолітньої дитини на подвійне ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 09.03.2008 року кожного місяця до 05 числа у розмірі по 20% його доходів на кожну дитину, найменше по 6000 форинтів на кожну дитину, а також стягнення заборгованості з аліментів на дітей у розмірі 220450 форинтів, яка виникла з 01.06.2007 року по 30.04.2009 року.

Перевіривши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 465 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади України.

Відповідно до ч. 2 ст. 466 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 19 Договору між Україною та Угорською Республікою про правову допомогу в цивільних справах встановлено, що до клопотання про визнання та виконання рішення необхідно додати:

a) засвідчену копію рішення;

b) довідку про вручення рішення стороні, проти якої воно винесено, чи будь-який інший засвідчений документ, що підтверджує вручення рішення;

c) довідку про набрання рішенням законної сили, якщо це не випливає із самого рішення;

d) у разі винесення рішення за відсутності сторони документи, які засвідчують, що стороні, яка не брала участі у розгляді справи, був належним чином вручений виклик до суду, якщо це не випливає із самого рішення;

e) документи, що підтверджують факт належного представництва в судовому процесі недієздатної особи, якщо це не випливає із самого рішення;

f) засвідчений переклад рішення та документів на мову Договірної Сторони, до якої звертаються з клопотанням.

Згідно до ст. 79 Закону України «Про нотаріат», нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Згідно до п. 3 глави 8 «Засвідчення вірності перекладу» ПОРЯДОКУ вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерствіюстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, засвідчення вірності перекладу, що вчинюється при вчиненні іншої нотаріальної дії.

Якщо при вчиненні нотаріальної дії (посвідчення правочину, засвідчення вірності копії тощо) одночасно вчинюється й переклад на іншу мову, то переклад вміщується поруч з текстом документа на одній сторінці, розділеній вертикальною рискою таким чином, щоб оригінальний текст розташовувався з лівого боку, а переклад з правого.

Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами.

Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем.

Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього.

Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою.

Судом встановлено, що заявником не додано до клопотання засвідченого належним чином перекладу рішення та документів на мову Договірної Сторони.

Крім того, до клопотання не долучено довідку про вручення рішення стороні, проти якої воно винесено, чи будь-який інший засвідчений документ, що підтверджує вручення рішення, а також документи, які засвідчують, що стороні, яка не брала участі у розгляді справи, був належним чином вручений виклик до суду, оскільки це не випливає із самого рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України, суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Враховуючи те, що заявником не додано до клопотання усі необхідні документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, суд прийшов до висновку, що клопотання про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення Угорського суду на території України підлягає залишенню без розгляду та поверненню заявнику разом з документами, що додані до нього.

Керуючись ч. 4 ст. 466 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Мукачівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги за довіреністю Меренич Олесі Степанівни про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення Угорського суду на території України залишити без розгляду та повернути заявнику разом з документами, що додані до нього.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області.

Суддя В. М. Михайлишин