Справа №: 343/2322/20
Провадження №: 2/0343/10/21
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду проведеному в режимі відеоконференції з Святошинським районним судом міста Києва справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Долинської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, суд-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка просить ухвалити рішення, яким:

визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на Ѕ частину квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після померлої ОСОБА_3 ;

визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на Ѕ частину квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після померлого ОСОБА_4 .

Свої вимоги мотивує тим, що вона, ОСОБА_1 , є донькою ОСОБА_3 .

Її матір, ОСОБА_3 , являлась власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 проживала разом з нею в АДРЕСА_2 .

28 червня 2006 року мама заповіла їй, квартиру АДРЕСА_3 .

Про цей заповіт вона дізналась, після спливу 6-місячного строку звернення про прийняття спадщини, знайшовши його, прибираючи в квартирі матері.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її мама, ОСОБА_3 - померла.

Окрім неї, спадкоємцем першої черги був її брат та син померлої, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 , відповідачка по справі, являється її донькою та онукою померлої, ОСОБА_3 . Однак, заповіту щодо неї не було складено. Крім того, вона не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У випадку не прийняття нею спадщини, спадкоємцем за законом являється її донька, тому саме її вона зазначила відповідачкою.

Після смерті матері відкрилася спадщина на 1/2 частину квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 14.11.1994, відповідно до якого співвласниками даної квартири є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ЇЇ брат, ОСОБА_4 , спадщину після смерті матері не приймав, на скільки їй відомо. Він був не одружений та не мав дітей, тому 03 січня 2020 року він склав заповіт на її користь.

Вона зверталася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала усну відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона пропустила строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також нотаріус порадила їй звернутись до суду. Оскільки, Долинська державна нотаріальна контора Івано-Франківської області ліквідована, вона звернулась до приватного нотаріуса Ананевич О. М. Даний факт підтверджується відповіддю від 11.11.2020.

Позов до суду про надання додаткового строку на прийняття спадщини вона не подає, оскільки вважає, що у неї немає вагомих підстав для цього, що суперечить положенням ст. 1272 ЦК України, а саме за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Також вважає за необхідне зазначити, що позов про фактичне прийняття спадщини також не може бути подано, оскільки відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Отримати право власності на спадщину за заповітом після смерті матері, вона може лише в судовому порядку. Вона не має можливості вирішити спір у позасудовому порядку, оскільки пропустила 6-місячний строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Представник позивачки адвокат Філіковська В.В. в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції зі Святошинським районним судом міста Києва, заявлені позовні вимоги своєї довірительки ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі. Додатково пояснила, що про наявність двох заповітів позивачка дізналась після спливу шестимісячного строку після смерті матері та брата, знайшовши їх, прибираючи в квартирі. Інших спадкоємців, після смерті брата ОСОБА_4 , немає, оскільки він не був одруженим, та не мав дітей. Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії у позивачки немає. Просила позов задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідачка 1 ОСОБА_2 в судове засідання на повторний виклик не з"явилася, причину своєї неявки суд не повідомила, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, хоч про дату, час і місце судового засідання повідомлена у встановленому Законом порядку, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою: dl.if.court.gov.ua. про виклик в судове засідання (а.с. 38) та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.44-45). Відзиву на позов відповідачкою 1 не подано.

Представник відповідача 2 Долинської міської ради Івано-Франківської області Федор М. ( довіреність а.с.30) в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце судового засідання повідомлена у встановленому Законом порядку, подала клопотання, (а.с.35), згідно якого доводи викладені у відзиві підтримують та просять відмовити у позові. У зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання, розгляд справи просять проводити за відсутності представника Долинської міської ради. В поданому в Долинський районний суд Івано-Франківської області відзиві на позовну заяву (а.с.29), представник Долинської міської ради вказує, що з позовної заяви та доданих до неї документів, вбачається, що у позивачки неявне свідоцтво про право власності на житло від 14.11.1994, відповідно до якого квартиру АДРЕСА_3 , передано у приватну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . В матеріалах справи міститься заповіт від 28.06.2006 року складеного ОСОБА_3 на користь позивачки, а також заповіт від 03.01.2020 року складений ОСОБА_4 на користь позивачки. Таким чином усі необхідні документи для прийняття спадщини у позивачки наявні. З позовної заяви вбачається, що позивачка пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, визначений ст. 1270 ЦК України. Відповідно позивачці необхідно звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Також в матеріалах справи міститься відповідь приватного нотаріуса Долинського МНО Ананевич О.М., про те, що позивачці для відкриття спадкової справи потрібно подати документи згідно чинного законодавства. Таким чином, відмови у відкритті спадкової справи нотаріусом не винесено, усі документи у позивачки наявні, а тому позов не підлягає до задоволення. На підставі вищезазначеного просять в задоволенні позову - відмовити.

04 лютого 2021 року від позивачки ОСОБА_1 на електронну пошту суду надійшла відповідь на відзив (а.с.46-47), відповідно до якої позивачка відзив представника відповідача Долинської міської ради на позовну заяву про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом вважає необґрунтованим та безпідставним, внаслідок чого категорично з ним не погоджується. Зазначила, що вона як позивачка, має право на обрання способу правового захисту відповідно до чинного законодавства. Тому посилання представника відповідача на подачу позову з іншими правовими підставами не є правомірним. Щодо подання нею саме позову про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, зазначила наступне: для подання позовної заяви про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, необхідні поважні підставі, а саме перебування на лікуванні, за кордоном, на військовій службі тощо, дані обставини повинні бути підтвердженні належними та допустимими доказами. Дані обставини відсутні, тому вона не має правових підстав для звернення до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.Крім цього, у випадку подання позову про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, передбачає подальше звернення до нотаріуса та відповідно оплату його послуг та відповідних державних зборів. Тобто вона буде змушена оплачувати судовий збір, послуги нотаріуса та державні збори за прийняття спадщини.

Представник відповідача у своєму відзиві не наводить жодного обґрунтування своїх заперечень по суті спору, а саме, не зрозуміло чому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, які саме права відповідача нею були порушені чи обмежені. Також представником відповідача не було надано жодних доказів. З цих підстав просила ухвалити рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Суд , вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст.16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 654/1790/16-ц (постанова від 18.12.2018), за ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Ч.1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на викладене правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відповідно до положень ст. 81 даного Кодексу, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ч. 1 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст.1223 даного Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ст. 1270 даного Кодексу встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.01.2010, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 13).

Про факт родинних відносин позивачки ОСОБА_1 із спадкодавицею ОСОБА_3 свідчить копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 22.11.1965, згідно якого батьками останньої зазначено ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.10).

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 09.11.1985 встановлено про те, що після укладення шлюбу позивачка ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с.11).

Копія довідки №61, видана Виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області 11.02.2020 (а.с.9) свідчить про те, що спадкодавиця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті постійно проживала зі своєю донькою, позивачкою по справі, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Копія технічного паспорта, складеного 22.10.1994 Івано-Франківським бюро технічної інвентаризації (а.с.12), копія рішення №717 Виконавчого комітету Долинської міської ради народних депутатів від 14.11.1994 (а.с.15) та копія свідоцтва про право власності на житло від 14.11.1994 (а.с.18) свідчать про те, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної спільно-сумісної власності ОСОБА_3 , та членам її сім`ї ОСОБА_4 - син.

Відповідно до копії заповіту, посвідченого 28.06.2006 секретарем Петрівської сільської ради Монастирського району Черкаської області Мосійчук Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №8, ОСОБА_3 , заповіла належану їй квартиру з усім належаним майном, яка знаходиться в АДРЕСА_1 своїй дочці, позивачці ОСОБА_1 (а.с.16).

Копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 підтверджує, що син спадкодавці ОСОБА_8 , а брат позивачки - ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14), а копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 підтверджує, що чоловік спадкодавці, ОСОБА_6 , батько позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.41).

Згідно копії заповіту, посвідченого 03.01.2020 секретарем Петрівської сільської ради Монастирського району Черкаської області Мосійчук Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №1, ОСОБА_4 , заповів належану йому квартиру з усім належаним майном, яка знаходиться в АДРЕСА_1 своїй сестрі, ОСОБА_1 (а.с.17).

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки, проведеного ТОВ «Оціночна компанія «Монумент», ринкова вартість об`єкту оцінки для цілей оподаткування без ПДВ однокімнатної квартири загальною площею 41,90 кв.м, житловою площею 26,10 кв.м, розташованої на 1-му поверсі 3-х поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , складає 112360,00 грн (а.с.20).

Як встановлено в судовому засіданні та ствердила позивачка ОСОБА_1 , вона зверталася до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було усно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона пропустила строк встановлений для прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 . Зворотного по справі не доведено.

В листопаді 2020 року вона звернулася до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Ананевич О.М., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

З копії листа приватного нотаріуса Долинського міського нотаріального округу Ананевич О.М. за №01-16 від 11.11.2020, адресованого ОСОБА_1 вбачається про те, що приватним нотаріусом рекомендовано позивачці ОСОБА_1 для відкриття спадкової справи подати документи, згідно чинного законодавства (а.с.19).

Згідно з п.п. 4.14, 4.15 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. за № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до вимог п.2 ч.1, ч.4 ст.49 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , з заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ,та про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 звернулась до нотаріусів після спливу встановленого законом шестимісячного строку, питання щодо визначення їй додаткового строку, достатнього для подання нею заяв про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері та брата не ставила, документів, що посвідчують право власності спадкодавців на спадкове майно нотаріальним органам - не подала.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Крім того, як роз`яснено Пленумом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.1. Інформаційного листа від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Однак, у справі яка розглядається, оригінали правовстановлюючих документів не є втраченими та знаходяться у позивачки, про що остання сама зазначила в позові, а відповідно до змісту відзиву на позовну заяву, відповідачем Долинською міською радою не оспорюється право позивачки на спадкування,а лише вказується на неправильно обраний спосіб захисту прав, тому суд приходить до переконання, що у позивачки є всі наявні умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітами, що вказує на невірно обраний спосіб захисту цивільного права, адже за наведених обставин ефективним способом захисту, який відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення буде звернення до суду з позовом про визначити їй додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Посилання позивачки на те, що позову про надання додаткового строку на прийняття спадщини вона не подає, оскільки вважає, що у неї немає вагомих підстав для цього, суд вважає безпідставними виходячи з наступного:

Позивачка ОСОБА_1 зазначила, що про заповіти вона дізналась, після спливу 6-місячного строку звернення про прийняття спадщини, знайшовши їх, прибираючи в квартирі матері.

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Згідно з п.п.3.16, 3.17 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. за № 296/5, суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви.

Натомість, звертаючись до суду з даним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом позивачка по суті просить суд перебрати на себе повноваження нотаріальних органів щодо оформлення спадщини, що не передбачено законом і не віднесено до обов`язків суду.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Долинської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, необхідно відмовити.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1268, 1270 ЦК України, керуючись статтями 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Долинської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , жителька АДРЕСА_4 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , жителька АДРЕСА_4 .

Долинська міська рада Івано-Франківської області, , м.Долина пр.Незалежності,5 Івано-Франківськоїх області, 77500.

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш