ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року м. Чернівці

Справа № 727/598/21

Провадження №22-ц/822/529/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.,

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.,

секретар Собчук І.Ю.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 лютого 2021 року, головуючий у І-й інстанції Слободян Г.М.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № від 16 червня 2017 року.

09 грудня 2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20191209, у відповідності до якого прийнято права грошової вимоги до боржників, в тому числі до відповідачки в сумі 70 367,98 грн, яка складається з 28 377,98 грн заборгованості за основною сумою боргу, 5 808,43 грн заборгованості за відсотками, 22 030,32 грн заборгованості за щомісячними процентами, 14 151, 25 грн заборгованості за пенею. Відповідачка не виконала свого обов`язку щодо повернення кредиту та не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості.

Просило стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму боргу та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № від 16 червня 2017 року в розмірі 28 377, 98 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На зазначене рішення суду ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим без з`ясування всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що подавши заяву на отримання кредиту від 16 червня 2017 року та підписавши паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», позичальник підтвердив свою згоду на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» на запропонованих умовах. Кредитний договір № від 16 червня 2017 року та всі додатки до нього засвідчені підписом ОСОБА_1 Паспорт кредиту №1888816 від 16 червня 2017 року містить інформацію як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладання правочину та процентну ставку. Відповідач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується його підписом в договорі.

На апеляційну скаргу відзив не надходив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті позивачу. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, яка згідно з розрахунком заборгованості становить 28 377, 98 грн заборгованість за тілом кредиту.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду повністю погодить не може, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «ФК «ЦФР» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № від 16 червня 2017 року (а.с.8), згідно з якою отримала кредит у розмірі 36 000 грн, та графік платежів до вказаної заяви (а.с.9).

Згідно з умовами паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №1888816 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 36 000 грн зі строком повернення у 36 місяців, початковий процент 2% від суми кредиту, щомісячні проценти у розмірі 2,99% від суми кредиту, річних процентів - 11,99 % від суми боргу за договором, пеня визначена в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, але не більше 15 % від суми прострочення (а.с. 9-10). Реальна річна процентна ставка складає 43,08%. Ознайомлення з умовами паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №1888816 ОСОБА_1 засвідчено її підписом.

У заяві та графіку вказано, що відповідачка, підписавши цю заяву, ознайомилась та згодна з Умовами отримання кредитів та інших послуг, розташованим на сайті www.kreditmarket.ua, які разом з цією заявою складають кредитний договір.

09 грудня 2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20191209 (а.с.24-26), згідно з яким ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно з витягом з реєстру боржників Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набула права грошової вимоги до відповідачки в сумі 70 367, 98 грн, яка складається з 28 377,98 грн заборгованості за основною сумою боргу, 5 808,43 грн заборгованості за відсотками, 22 030,32 грн заборгованості за щомісячними процентами, 14 151, 25 грн заборгованості за пенею, що підтверджується розрахунком (а.с.21).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, 611, частини 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між товариством та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Тому наявні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору з ОСОБА_1 ТОВ «ФК «ЦФР» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які були укладені.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Проте, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що умови отримання кредитів та інших послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає, що позивачем доведено погодження з ОСОБА_1 умов наданого кредиту та чітко визначено сукупну вартість кредиту, що складається також із щомісячних процентів у розмірі 2,99% від суми кредиту, річних процентів - 11,99 % від суми боргу за договором та пені, яка визначена в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяло в період, за який сплачується пеня, але не більше 15 % від суми прострочення.

Судом першої інстанції невірно застосовано правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки в заяві на отримання кредиту, яка підписана позичальником ОСОБА_1 , зазначені всі умови отримання кредиту, підстави цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення кредиту.

Оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору та існування за договором заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх обов`язків зі сплати кредиту, судова колегія дійшла висновку, що окрім тіла кредиту в розмірі 28 377,98 грн, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 5 808,43 грн - заборгованості за відсотками, 22 030,32 грн - заборгованості за щомісячними процентами, 14 151, 25 грн - заборгованості за пенею.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» заборгованість у сумі 41 990 грн, з яких: заборгованість за відсотками - 5 808,43 грн, заборгованість за щомісячними процентами - 22 030,32 грн, заборгованість за пенею - 14 151, 25 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З платіжного доручення від 21 січня 2021 року вбачається, що позивач за подання до суду позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 2 270 грн (а.с.3).

З платіжного доручення від 30 березня 2021 року вбачається, що позивач за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в сумі 3 405 грн (а.с.63).

Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська Агенція з повернення боргів» слід стягнути 5 675 грн в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 лютого 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками, щомісячними процентами та пенею скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів» заборгованість у сумі 41 990 (сорок одна тисяча дев`ятсот дев`яносто) гривень, з яких: заборгованість за відсотками - 5 808 гривень 43 копійки, заборгованість за щомісячними процентами - 22 030 гривень 32 копійки, заборгованість за пенею - 14 151 гривня 25 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Розподіл судових витрат змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів» 5 675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 травня 2021 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

І.Б. Перепелюк