Справа № 426/2768/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Скрипника С.М.,
за участю секретаря судового засідання Пчолкіна М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове подання державного виконавця Сорокинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Тейкіна Олександра Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -
встановив:
Державний виконавець Сорокинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тейкін О.М. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .
В обґрунтування подання державний виконавець посилається на те, що на виконанні у Сорокинському міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження АСВП № 55895105 щодо стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості у сумі 129411,18 грн на користь Національної Академії Національної Гвардії України.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відомості відсутні. Згідно відповіді ТС встановлено, що транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників інформація відсутня. Згідно відповіді від Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих фізичними особами інформація відсутня. Згідно відповіді від Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії, інформацію не знайдено. Згідно відповіді від 03.03.2018 Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які праціють за трудовими та цивільно-правовими договорами встановлено, що боржник працює у ВЧ № НОМЕР_1 Національної гвардії України. Державним виконавцем 29.03.2018 до військової частини надіслано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Були здійснені часткові стягнення. 23.01.2019 до відділу надійшов лист № 2 від 18.01.2019 ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України про те, що ОСОБА_1 звільнився 16.01.2019 та направлений на військовий облік Центрально-Чечелівського РВК. 02.04.2019 р. державним виконавцем Центрально-Чечелівського РВК. 02.04.2019 державним виконавцем до Центрально-Чечелівського РВК надіслана вимога стосовно перебування ОСОБА_1 на військовому обліку та працевлаштування в Збройних силах України, але відповідь до відділу не надходила. 28.02.2018 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження.
Просить обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань за рішенням суду.
В судове засідання представник державної виконавчої служби Тейкін О.М. не з`явився, про дату час і місце його проведення повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд подання у його відсутність та задовольнити його в повному обсязі.
Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до висновку про відмову у його задоволенні виходячи з наступного.
Із досліджених доказів доданих до подання, які на думку заявника свідчать про необхідність його задоволення вбачається, що на виконанні у Сорокинському міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження АСВП № 55895105 щодо стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості у сумі 129411,18 грн на користь Національної Академії Національної Гвардії України.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом
В ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо є неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання; боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи); щодо нього подано цивільний позов до суду.
Частиною 2 цієї ж статті даного Закону передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.
Законом не передбачене обов`язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов`язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав.
Зі змісту ч. 1 ст. 5 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» вбачається, що паспорт в розумінні даного Закону - це паспорт громадянина України для виїзду за кордон і проїзний документ дитини.
У відповідності до змісту вищезазначених норм Закону, громадянинові України, який має паспорт громадянина України для виїзду за кордон може бути тимчасово обмежено виїзд за кордон.
Отже, підставою для обмеження у праві виїзду за межі України є наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням (чи рішенням інших органів) та наявність паспорту для виїзду за кордон.
Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду (чи рішенням інших органів) зобов`язань.
Факт ухилення боржника від виконання рішення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.
Необхідною умовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є наявність встановленого факту про те, що боржнику відомо про рішення, яким на нього покладені відповідні зобов`язання, примусове виконання якого здійснюється державною виконавчою службою.
Закон уповноважує суд обмежити вже існуюче право особи на виїзд за кордон, коли останній має намір чи вчинив такі дії і вже отримав дозвіл про це від уповноваженого державного органу.
В судовому засіданні встановлено, що відомості про отримання ОСОБА_1 викликів державного виконавця відсутні, привід до боржника державним виконавцем не застосовувався. Проте наявність лише самої заборгованості не є свідченням умисного ухилення боржника від виконання рішення суду.
Крім того, суду не представлено беззаперечних доказів, що ОСОБА_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а також має намір виїхати за межі України. Також, державний виконавець вказує необхідність застосування такого обмеження з метою забезпечення виконання покладеного на ОСОБА_1 зобов`язання, але не зазначає, які саме дії буде неможливо вчинити державному виконавцю при виїзді останнього за кордон.
З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що необхідність застосування по відношенню до боржника обмеження у праві виїзду за межі України не доведена, так-як відсутні докази зміни, або наміру змінити постійне місце проживання.
У зв`язку з цим суд приходить до висновку про відсутність достатніх законних підстав для задоволення подання старшого державного виконавця Сорокинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Тейкіна Олександра Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 .
Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.
При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов`язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Судові рішення у зазначеній категорії справ мають бути постановлені з ретельним вивченням та обґрунтуванням наданих державним виконавцем доказів навмисного ухилення боржника від виконання рішення суду.
Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Таке подання може здійснюватись тільки у рамках цивільної юрисдикції, і таке обмеження можливо застосувати у разі умисного ухилення від виконання рішення суду, доказів яких не містять матеріали подання. Крім того державним виконавцем не був складений акт про неможливість виконання рішення суду (чи рішення інших органів) у звязку із перебуванням боржника за межами України.
Тому за наведених обставин суд вважає у задоволенні подання слід відмовити.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 441 ЦПК України, Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», суд,-
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Сорокинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Тейкіна Олександра Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 .
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення цієї ухвали.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.М.Скрипник