Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2021 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Мисько Х.М.,

за участю секретаря Волошин Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересована особа - Галицький районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану (адреса: 79005, м.Львів, вул.Грушевського,16, ), про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити юридичний факт, а саме: те, що ОСОБА_2 , вказана у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , яка вказана в рішенні Жовківського районного суду Львівської області є однією і тією ж особою. Подану заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Суходол Перемишлянського р-ну Львівської області померла ОСОБА_2 , яка є її родичкою. Зазначає, що зверталась до відділу пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова із заявою про виплату допомоги на поховання пенсіонера ОСОБА_2 , однак, в задоволенні такої було відмовлено, оскільки пред`явлено свідоцтво про смерть тітки на ім`я ОСОБА_4 , тоді як рішенням суду про розірвання шлюбу, померлій відновлено прізвище ОСОБА_5 . Висновком від 17.12.2020 року Галицького відділу ДРАЦС ОСОБА_1 в задоволенні заяви про внесення змін про смерть тітки відмовлено. Відтак, просить суд заяву задоволити.

Заявник ОСОБА_1 подала до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи за її відсутності та задоволити заяву.

Представник заінтересованої особи - В.о. начальника Галицького районного у місті Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Юнко А. скерував на адресу суду лист, згідно якого не заперечує проти задоволення заяви про встановлення факту та просить проводити розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.13 ЦПК України, відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Виконавчим комітетом Суходільської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Вільховець Перемишлянського району Львівської області (а.с.7).

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 12.11.2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , укладений 15.06.2013 року у відділі РАЦС Галицького району м.Львова, актовий запис №131. Вказаним рішенням вирішено відновити позивачу після розірвання шлюбу її дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ». (а.с.8). Рішення набрало законної сили 09.12.2013 року.

Листом начальника Шевченківського відділу обслуговування громадян в м.Львові ОСОБА_8 ОСОБА_1 повідомлено про те, що питання щодо виплати допомоги на поховання вирішуватиметься після надання всіх необхідних документів, передбачених Порядком та вимогами нормативно-правових актів (а.с.9-11).

Згідно Висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану №57/21.2-64, наданого Начальником Галицького районного у м.Львів відділу державної реєстрації цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Точ. І. від 17.12.2020 року, в задоволенні прохання заявника про внесення змін до актового запису про смерть №17 від 04.08.2020 року, складеного Виконавчим комітетом Суходільської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, а саме: про зміну прізвища померлої з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » відмовлено у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів (а.с.5-6).

Згідно Довідки Виконавчого комітету Суходільської сільської ради Перемишлянського району Львівської області №183 ві д11.08.2020 року, ОСОБА_1 дійсно здійснила похорон своєї тітки ОСОБА_2 , 1928 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за власні кошти (а.с. 12).

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.12 зазначеної Постанови, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що подана заява обгрунтована, факт того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є однією і тією ж особою доведений, що повністю підтверджується дослідженими у ході судового розгляду справи доказами, ніким не оспорений, а тому, суд вважає його встановленим, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 - задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , вказана у Свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 та ОСОБА_3 , яка вказана в рішенні Жовківського районного суду Львівської області від 12.11.2013 року у справі №444/3133/13-ц - є однією і тією ж особою.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Х.М. Мисько