Справа № 149/2534/20
Провадження № 22-ц/801/823/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник І. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 рокуСправа № 149/2534/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року, ухвалене суддею Олійником І.В., дата виготовлення повного рішення суду невідома, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

встановив:

У листопаді 2020 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь банку борг в сумі 47 307 грн 52 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.12.2018 між позивачем та ОСОБА_2 укладено комплексний договір № 4/3071466, відповідно до умов якого банк надав кредит в розмірі 47 070 грн, а позичальник зобов`язався щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер, а спадщину прийняла його дружина ОСОБА_1 . Вимога про погашення боргу в добровільному порядку відповідачем не виконана.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» борг в розмірі 47 307 грн. 52 коп. та судовий збір в розмірі 2 102 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що судом залишено поза увагою, що згідно умов укладеного між банком та позичальником договору страхування, в разі смерті позичальника банк є вигодонабувачем в розмірі заборгованості позичальника (45 000 грн) і зобов`язаний безпосередньо отримати страхову виплату від страховика; підстав для стягнення з відповідача решти суми в розмірі 2 307,52 грн також немає, оскільки позивачем не обґрунтовано розмір заборгованості.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ПАТ «Креді Агріколь Банк» зазначає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

По справі встановлено, що 12.12.2018 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 було укладено комплексний договір №4/3071466, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 47 070 грн строком на 48 місяців з 12.12.2018 до 11.12.2022 (включно). Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту як день повернення кредиту (п.1.1 договору).

Кредит надається позичальнику на споживчі потреби, в тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування життя (п.1.2 договору).

У п.1.3. Комплексного договору зазначено, що за користування кредитом позичальник сплачує:

- процентну винагороду щомісячно в розмірі 11% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором (п.1.3.1);

- комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,30% у місяць від суми кредиту, зазначеного в п.1.1. договору (п.1.3.2) (а.с.9).

ПАТ «Креді Агріколь Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику кредитні кошти на умовах, передбачених договором та в межах, встановлених договором.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Хмільник Вінницької області помер ОСОБА_2 (а.с.12).

Згідно наданого позивачем розрахунку загальна сума заборгованості за договором № 4/3071466 від 12.12.2018, станом на 28.07.2020 становить 47 307,52 грн, з яких: 46 084,09 грн - прострочена заборгованість; 1 082,61 грн - прострочена комісія; 140,82 грн - прострочені відсотки (а.с.6).

02.07.2019 позивач звернувся до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Лучинської Л. П. із претензією кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України (а.с.13).

Листом приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Лучинської Л. П. від 30.01.2020 позивачу повідомлено, що 29.01.2020 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом видано дружині померлого ОСОБА_1 (а.с.14).

26.03.2020 позивач надіслав ОСОБА_1 вимогу про повернення боргу, яка не була виконана останньою (а.с.15, 16).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За змістом норм параграфу першого і другого Глави 71 ЦК України у поєднанні із положеннями ст. 1218 і ст. 1219 ЦК України кредитні правовідносини допускають правонаступництво, тобто, як правило, не є такими, виконання яких нерозривно пов`язане із особою боржника.

Відповідно до ст. 1281 і ст. 1282 ЦК України, кредитор має право пред`явити вимогу до спадкоємців боржника, які прийняли спадщину, і останні зобов`язані задовольнити таку вимогу повністю, але у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Суд першої інстанції, встановивши, що відповідач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка та борг в добровільному порядку не погасила, зробив правильний висновок про покладення на спадкоємця, який прийняв спадщину, обов`язку задовольнити вимоги кредитора.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що АТ «Креді Агріколь Банк» в позовній заяві уникає згадки про те, що комплексний договір №4/3071466 від 12.12.2018 є трьохстороннім і укладений між АТ «Креді Агіколь Банк», ОСОБА_2 та ТДВ «СК «АХА Страхування Життя» (страховик), і крім кредитних положень включає в себе розділ 2 «Договір страхування». Тому позивач не вправі мати претензій до спадкоємців позичальника і може пред`явити вимоги про погашення частини заборгованості у розмірі, який перевищує страхову суму.

Дійсно, як слідує із комплексного договору №4/3071466 від 12.12.2018, він укладений між АТ «Креді Агіколь Банк», ОСОБА_2 та ТДВ «СК «АХА Страхування Життя» та містить розділ ІІ «Договір страхування».

У п.п.5.4.1 п. 5.4 вказаного розділу зазначено, що страховим випадком є смерть застрахованої особи ОСОБА_2 , яка сталася протягом всього строку дії договору страхування відповідно до Правил добровільного життя ТДВ «СК «Євростандарт лайф». ОСОБА_3 сума 45 000 грн (п.5.1 розділу ІІ договору).

У п. 5.9 розділу ІІ договору зазначено, що сторони домовилися, що в рамках Програми страхування на випадок смерті страхова виплата здійснюється одноразово банку як вигодонабувачу в розмірі заборгованості страхувальника за кредитним договором на дату смерті страхувальника, але не менше ніж 10% від страхової суми, встановленої договором страхування.

АТ «Агріколь Креді Банк», отримавши копію апеляційної скарги, скористалося передбаченим ст. 360 ЦПК України правом на подання відзиву, в якому зазначило, що зверталося до ТДВ «СК «АХА Страхування життя» із заявою щодо виплати страхового відшкодування після смерті застрахованої особи ОСОБА_2 .

На підтвердження чого до відзиву на апеляційну скаргу додано відповідь ТДВ «СК «АХА Страхування життя» від 24.04.2019 №66/л/цв на заяву ПАТ «Креді Агріколь Банк», із якої слідує, що товариство відмовило банку у виплаті страхового відшкодування через відсутність правових підстав для кваліфікації події страховим випадком та здійснення страхової виплати (а.с.139).

Причини відмови у визнанні випадку страховим спадкоємцем не оскаржувалися і при розгляді справи не спростовані.

Заперечення ОСОБА_1 щодо прийняття відзиву на апеляційну скаргу та проти прийняття додаткових документів не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 було відомо про розгляд справи в суді першої інстанції. Своїм правом щодо подання заперечень щодо позовної заяви відповідач не скористалася.

Оскаржуване рішення приймалося у відсутність ОСОБА_1 та її представника, оскільки вони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, самоусунувшись таким чином від участі у розгляді справи.

Фактично в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує не щодо висновків суду першої інстанції, а щодо мотивів самого позову.

Позивач, лише після ознайомлення з позицією відповідача щодо підстав для відмови в задоволенні позову, яка викладена в апеляційній скарзі, скористався своїм правом щодо надання заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, надавши на підтвердження обґрунтування своєї позиції відповідні докази.

Оскільки ОСОБА_1 не висловила свої заперечення щодо позовних вимог в суді першої інстанції, не брала активну участь у розгляді справи та дослідженні доказів, тому АТ «Креді Агріколь Банк» зміг відреагувати на позицію відповідача лише в суді апеляційної інстанції.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає (постанова ВС від 26.06.2019 у справі №285/2506/16-ц).

Таким чином відповідач, реалізувавши на власний розсуд свої права та обов`язки, не спростувала позицію позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, що і мало наслідком задоволення позову.

Що стосується твердження ОСОБА_1 з приводу того, що деякі документи (виписки по рахунку, меморіальні ордери та розрахунок заборгованості) взагалі не підписані, то колегія суддів зазначає, що відзив на апеляційну скаргу і додані до нього документи надійшли на електронну пошту апеляційного суду і підписанні електронним цифровим підписом представника банку.

Електронний підпис є аналогом власноручного підпису та забезпечує достовірність і цілісність інформації, викладеної у документі, а також дає змогу підтвердити цілісність електронного документа та ідентифікувати особу, яка підписала документ.

Крім того, частина із доданих до відзиву на апеляційну скаргу документів (меморіальні ордери та розрахунок заборгованості) були додані і до позовної заяви.

У разі наявності сумнівів в достовірності поданих доказів ОСОБА_1 у відповідності до ст. 95 ЦПК України не позбавлена була можливості подати клопотання про витребування у позивача оригіналів таких доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк зобов`язаний був отримати страхову виплату від страховика та погасити залишок заборгованості в межах страхової суми (45000 грн) не беруться до уваги, оскільки апеляційний суд звертає увагу, що нормами закону, якими врегульовані правовідносини із страхування, у тому числі страхування ризиків на користь третьої особи, (глава 67 ЦК України, ЗУ «Про страхування») передбачено, що у разі настання страхового випадку вигодонабувач за укладеним договором страхування набуває виключно право (не обов`язок) отримати страхову виплату.

У разі, якщо вигодонабувач не бажає скористатися цим правом, то відповідно до ч. 4 ст. 636 ЦК України страхувальник (особа, яка уклала договір страхування) набуває право вимагати від страховика здійснення страхової виплати на свою користь, якщо інше не випливає із суті договору.

Отже, за умови набуття прав та обов`язків страхувальника за комплексним договором добровільного страхування ОСОБА_1 може отримати право вимоги до страховика на здійснення страхової виплати на свою користь.

Безпідставними є твердження апелянта щодо нікчемності розрахунку, оскільки відповідач не спростувала і не намагалася спростувати розрахунок позивача.

Як зазначено АТ «Креді Агріколь Банк» у відзиві на апеляційну скаргу, у зв`язку із смертю ОСОБА_2 призупинено нарахування процентів та пені за договором, і станом на 23.01.2019 (день смерті позичальника) заборгованість становить 47 307,52 грн і надалі не змінювалася банком.

Натомість, ОСОБА_1 ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не надала свого розрахунку, чи інших доказів, які б давали суду підстави для встановлення іншого розміру заборгованості, отже нею не спростований факт наявності заборгованості та її розмір. Крім того, відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу, збір і підготовка усього матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони, а суд тільки оцінює надані сторонам матеріали.

Доводи апеляційної скарги, які стосуються наданого банком розрахунку заборгованості (щодо його підпису, складення та змісту) відхиляються колегією суддів, оскільки апелянт не посилається на норми закону, якими такі вимоги висуваються до складення розрахунку заборгованості.

Чинне законодавство не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко