РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/17566/20

Провадження № 2/638/2855/21

27.05.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

за участю секретаря Запорожець Д. Д.

з участю судового розпорядника Календіної А. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2020 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, згідно прохальної частини якої просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі по ј частки з усіх видів його заробітку та доходів щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що є рідною донькою ОСОБА_2 та користуючись правом на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу, передбаченим статтею 18 Сімейного Кодексу України, як особа, що досягла 14 річного віку, подає позов до батька про стягнення аліментів на свою користь. Після розірвання шлюбу батьки позивача оформили договір дарування трикімнатної квартири АДРЕСА_1 на позивача та її рідну сестру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Починаючи з кінця грудня 2018 року позивач, як власниця квартири, почала проживати в ній. За усною домовленістю між батьками, разом зі позивачем почав проживати її батько, однак він почав проживати в квартирі разом зі своєю новою дружиною ОСОБА_4 та її неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 , без згоди позивача та згоди її матері ОСОБА_6 на їх вселення та користування квартирою. У позивача не склались нормальні відносини з новою родиною батька, яка має інші ніж її сімейні цінності та господарські потреби, в позивача не має жодного емоційного зв`язку з ними, вона відчуває постійну напругу, вони мешкають в квартирі як чужі люди. Батько змінив ставлення до неї, постійно дорікає, належним чином не забезпечує, деякий час не оплачував навчання у школі, вона вимушена просити гроші на елементарні потреби, весь цей час позивача здебільшого забезпечує мати, бабуся ОСОБА_7 та дідусь ОСОБА_8 . Враховуючи негативне ставлення батька ОСОБА_2 до матері позивача ОСОБА_6 , та його постійні висловлювання щодо її корисливих мотивів відносно позивача з сестрою, з метою запобігти подальшим маніпуляціям та звинуваченням з його боку, позивач вирішила звернутися до суду самостійно, наголошуючи, що їй повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Так, їй необхідно купувати одяг, взуття, ліки, продукти харчування, канцелярські товари, оплачувати навчання у гімназії «ОЧАГ», оплачувати проїзд до школи, оплачувати харчування у школі та інші поточні витрати. Батько позивача є повністю здоровим та працездатним, офіційно працюючим, його щомісячний дохід у середньому складає 50000,00 грн., він зареєстрований як Фізична особа-підприємець «діяльність 56.10 - надання послуг мобільного харчування, діяльність ресторанів», та зможе сплачувати аліменти на утримання позивача у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку та доходів. Просить суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що викладені у позові факти не відповідають дійсним обставинам справи та не узгоджуються з положеннями чинного законодавства. Так, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , у якому народилося дві доньки ОСОБА_9 та ОСОБА_3 розірваний на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2017 року. Підставою для розірвання шлюбу стали ті обставини, що ОСОБА_6 покинула відповідача, залишивши зі ним дітей ще у вересні 2014 року, коли переїхала до міста Рівне з іншим чоловіком. Старша донька ОСОБА_9 так і залишилась мешкати разом з відповідачем, а молодша ОСОБА_3 залишилась мешкати разом з матір`ю. На початку лютого 2015 року відповідач познайомився з ОСОБА_10 (зараз ОСОБА_11 (теперішньою дружиною), з якою почали здійснювати ремонт у квартирі, при цьому, остання витратила більшу частину належних їй грошових коштів на проведення ремонтних робіт та облаштування квартири АДРЕСА_1 . 21 березня 2018 року відповідач офіційно уклав шлюб з ОСОБА_12 , яка від попереднього шлюбу має доньку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться на повному утриманні відповідача та його дружини. 10 серпня 2018 року відповідач подарував своїм донькам ( ОСОБА_14 та ОСОБА_3 ) у рівних частках, тобто по 1/2 частині, квартиру АДРЕСА_1 , а з жовтня 2018 року ремонт і облаштування квартири АДРЕСА_1 було закінчено, та вони почали постійно мешкати однією сім`єю у вказаній квартирі. Надане відповідачем утримання завжди забезпечувало достатній рівень життя як ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , так і ОСОБА_3 , для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Наразі, старша донька ОСОБА_9 , яка мешкає разом з ним, навчається в приватній гімназії «Очаг», бере приватні уроки з алгебри та англійської мови, займається підтриманням та розвиненням фізичного здоров`я в спортивному клубі «ЙОД». Всі витрати по її утриманню та розвитку здійснює відповідач самостійно, мати ОСОБА_14 не приймає належної участі в утриманні або розвитку ОСОБА_14 . На постійній основі відповідач здійснює оплату витрат на лікування молодшої доньки ОСОБА_3 , а також ОСОБА_13 , також на його утриманні знаходиться мати - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка потребує постійного догляду як невиліковно хвора. Так, він є фізичною-особою підприємцем, однак дохід залежить від багатьох чинників, таких як загальний економічний стан у державі та стан епідеміологічної ситуації. Він не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно всіх своїх дітей, завжди приймав і приймає участь у їх вихованні та матеріальному утриманні, забезпеченні їх гармонійного та духовного розвитку. Дії ОСОБА_14 зумовлені психологічним тиском її матері ОСОБА_6 , яка останнім часом здійснює незаконне втручання у право на повагу до його приватного та сімейного життя, єдиного житла, та всіляко налаштовує доньку ОСОБА_16 проти нього та його нової родини. При цьому, справжньою ціллю ОСОБА_6 є отримання доступу до квартири АДРЕСА_1 , в якій остання ніколи не проживала та не здійснювала її облаштування.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, згідно якого наголошує, що постійні ствердження щодо корисних мотивів її матері ОСОБА_6 та нібито її втручання в рішення позивача звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів є черговою спробою зняти з себе, як батька, відповідальність щодо належного спілкування та утримання своїх дітей. На даний час позивач повністю знаходиться на утриманні матері ОСОБА_6 , бабусі ОСОБА_17 та дідуся ОСОБА_8 , які оплачують її навчання, додаткові заняття для підготовки до ЗНО, забезпечують належним одягом, продуктами харчування, засобами гігієни та всім необхідним. ОСОБА_2 вже давно перестав цікавиться її життям та інтересами, більш того, він повністю зосереджений на інтересах своєї нової сім`ї та спробах у будь-який засіб, будь-якими несприятливими та низькими методами залишити за собою повне право на користування квартирою АДРЕСА_1 . Позивач ніколи не мешкала з новою сім`єю батька, як він зазначає «однією сім`єю», вона просто мешкала у своїй квартирі, довгий час терпіла всі негативні події, пов`язані з проживанням з ними на однієї площі, сподіваючись, що все зміниться, але за останні півтора року відношення до неї змінилось, 08.02.2021 року позивач вимушена була піти з квартири, бо їх психологічний та фізичний тиск більше не в змозі витримувати. ОСОБА_2 не надав жодного доказу щодо належного виконання своїх обов`язків відносно її утримання.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд визначити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу. Відповідач наголошує, що під час проживання ОСОБА_1 з ним навіть не міг уявити, що потрібно збирати докази щодо належного виконання своїх обов`язків відносно утримання ОСОБА_14 . Виконував свої обов`язки в повній мірі, без жодної думки про те, що знадобляться докази для доведення приймання участі в утриманні або розвитку ОСОБА_14 . Просить суд врахувати той факт, що його підприємницька діяльність має нестабільний та мінливий дохід, який залежить від багатьох чинників, зокрема від загального економічного стану в державі, від успішності моєї діяльності, її систематичного характеру провадження та від стану епідеміологічної ситуації в країні та світі. На його повному утриманні знаходиться матір, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітня донька ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2020 року (Суддя Рибальченко Л.М.) з нього стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Отже, визначення розміру аліментів на утримання старшої доньки ОСОБА_14 в твердій грошовій сумі з урахуванням її потреб для повного гармонійного та належного утримання, а не в розмірі частки від доходу, на чому наполягає позивачка, у повній мірі відповідало би вимогам забезпечення якнайкращих інтересів усіх дітей, які знаходяться на його утриманні, оскільки розмір доходу від підприємницької діяльності не можливо спрогнозувати завчасно, зважаючи на такі чинники як «ризиковість та систематичність» в умовах сьогодення.

Користуючись своїм правом, визначеним у частині 3 статті 49 ЦПК України, у строк, визначений цивільним процесуальним законодавством, позивач ОСОБА_1 подала заяву про зміну позовних вимог, згідно яких просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 10000,00 грн. щомісячно. Вимоги заяви обґрунтовано тим, що стягнення з відповідача аліментів на її утримання надасть змогу щомісячно стабільно отримувати грошові кошти у визначеному судом розмірі, які необхідні для забезпечення нормального проживання. Орієнтовна сума місячних витрат становить 20000,00 грн., яка складається з витрат на: харчування, а саме, придбання продуктів у середньому щомісячно, на суму 6000,00 грн., щомісячна оплата школи «Очаг» - 2700,00 грн. та шкільне приладдя 1000,00 грн.; додаткові заняття з репетиторами та підготовка до ЗНО у середньому щомісячно 4300, 00 грн.; одяг та засоби особистої гігієни у середньому щомісячно 7000,00 грн.; медикаменти, зокрема лінзи - 1500,00 грн. щомісячно. У зв`язку з ситуацією, що склалася, враховуючи наявність у відповідача офіційного працевлаштування, з метою якнайкращого забезпечення інтересів та потреб, у позивача виникла необхідність змінити розмір аліментів та стягнути аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 10000,00 грн. щомісячно.

Суд, дослідивши доводи сторін, викладені у письмових заявах по суті спору, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено матеріалами справи, батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , що підтверджує свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції 09.06.2004 року (а. с. 5).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано (справа №638/9185/17).

Згідно договору дарування квартири від 10.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я. М., ОСОБА_2 безоплатно передав, а неповнолітня ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , яка діє від імені малолітньої доньки ОСОБА_19 , прийняли у власність в 1/2 частці кожна, квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 12-13).

Згідно довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 20.02.2020 року, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 11).

З листа Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей від 19.02.2021 року за №10-22/312/21 вбачається, що ОСОБА_1 поставлена на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах з приводу скоєння психологічного насильства над дитиною.

Суд наголошує, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 Сімейного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статей 51 Конституції України, ст.150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно до положень статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п.п. 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, у відповідності із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. 198, 199 СК України, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (статті 183 цього кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1, 2 статті 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

При цьому, згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Матеріали справи підтверджено, що відповідач по справі ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, про що свідчать податкові декларації єдиного податку фізичної особи підприємця та даний факт ним не заперечується; натомість відомості про наявність у нього нерухомого майна та інших джерел доходу відсутні.

Так, 21.03.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зареєстровано шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_20 .

Згідно повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 15.10.2020 року, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є: АДРЕСА_2 , що підтверджує довідка про реєстрацію місця проживання особи від 28.10.2020 року.

Також суд враховує факт того, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2020 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (справа №638/2839/20).

Крім того, відповідач на підставі обов`язку, визначеного статтею 202 Сімейного кодексу України, утримує матір - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка згідно медичного висновку ЛКК №248 від 11.02.2021 року потребує постійного догляду як невиліковно хвора особа, яка через порушення функцій організму не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися.

Разом з тим, суд враховує і ту обставину, що позивач на виконання свого процесуального обов`язку не надала належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, зокрема не довела належними та допустимими доказами, що орієнтовна сума її місячних витрат становить 20000,00 грн., жодного доказу в обґрунтування відвідування занять з репетиторами та підготовку до зовнішнього незалежного оцінювання, здійснення витрат на шкільне приладдя, одяг, засоби особистої гігієни та медикаменти не надала, а отже вказані твердження є сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року.

Копії квитанцій, наданих позивачем, дійсно підтверджують пересилання коштів іншим особам, однак хто ці особи, чи здійснюють вони викладання якихось предметів, матеріали справи не містять, графа ж «призначення платежу» заповнюється особою, що перераховує кошти самостійно, отже вказані докази не можуть беззаперечно свідчити, що це витрати на навчання.

Суд роз`яснює позивачу, що за приписами статті 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, позивач не позбавлена права на звернення до суду з відповідним позовом, адже вона як учасник сімейних відносин беззаперечно має право на судовий захист.

Отже, приймаючи до уваги всі встановлені під час судового розгляду обставини, рівень прожиткового мінімуму дитини, на утримання якої стягуються аліменти, матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню дитини до її повноліття, враховуючи інтереси останньої, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 3000 (трьох тисяч) грн. 00 коп. щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 17.12.2020 року.

При цьому, суд зазнає, що стаття 180 Сімейного кодексу України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто дана норма передбачає обов`язок утримувати дитину, як батьком, так і матір`ю, причому, такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Суд наголошує, що як батько, так і матір повинні приймати участь в утриманні дитини.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін цивільного процесу на наступне. Згідно зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Дана норма передбачає у першу чергу, щоб саме батьки виявляли до дитини повагу та ставилися до неї як до особистості, враховували її бажання, інтереси, потреби. При цьому, сторони не позбавлені можливості домовитися, діючи в інтересах дитини, щодо спільної участі у вихованні спільної дитини.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), у зв`язку з чим з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню 908 грн. 00 коп.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11-13, 81, ч. 6 ст. 141, ст. 258, 264-265, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст.ст. 180-184, 191 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на її утримання у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 17.12.2020 року.

Рішення суду допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: