ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 травня 2021 року

м. Харків

справа № 953/11484/20

провадження № 22-ц/818/1302/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Кравченко О.О.,

ім`я (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ»,

представники Колесніков Анатолій Геннадійович, Герасименя Олексій Юрійович,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року в складі судді Садовського К.С.,

у с т а н о в и в:

У липні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» (далі - ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ») про припинення дій, які порушують право споживача.

Позов мотивовано тим, що 10 липня 2007 року меж нею та Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра (далі- ПАТ «КБ «Надра») укладено кредитний договір № 6/4/20/2007/840-К/1330, відповідно до умов якого їй надано кредит у розмірі 75600 доларів США строком до 07 липня 2020 року зі сплатою 12,49% річних, для придбання житла за адресою: АДРЕСА_1 .

В цей же день з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором укладено договір іпотеки, предметом якого є вказана квартира.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 11 грудня 2012 року з неї на користь ПАТ КБ «Надра» стягнуто заборгованість за зазначеним кредитним договором у розмірі 866839,75 грн.

29 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» було укладено Договір № GL3N217214 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, за якими до останнього перейшли права вимоги за вказаними договорами.

24 червня 2020 року ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» направив їй вимоги про сплату заборгованість у розмірі 91 617 доларів , США, що еквівалентно 2 478 118, 65 грн та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вважає, що шляхом зверненням до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором банк реалізував своє право вимоги про дострокове повернення заборгованості та змінив строк дії кредитного договору, а тому з жовтня 2011 року підстави для подальшого нарахування процентів, штрафів відповідно до умов кредитного договору відсутні. Розмір грошового зобов`язання визначеною рішенням суду від 11 грудня 2012 року та становить 886 839,75 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила визнати противоправними та припинити дії ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» щодо застосування умов кредитного договору №6/4/20/2007/840-К/1330 від 10 липня 2007 року у тому числі нарахування процентів, пені, штрафних санкцій, після звернення ПАТ «КБ «Надра» з позовом про дострокове стягнення кредиту в жовтні 2011 року.

05 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що 19 серпня 2020 року ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» на підставі договору про відступлення права вимоги зареєструвало право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Вважає зазначені дії неправомірними, оскільки на час проведення реєстраційних дій ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2020 року у порядку забезпечення позову заборонено відчуження вказаної квартири. Оскільки відповідач незаконно позбавив її права власності на спірну квартиру, ОСОБА_1 просила вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони виселення будь-яким способом будь-яким особам всіх зареєстрованих мешканців з квартири за вказаною адресою, а також заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо вселення третіх осіб в спірну квартиру.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони виселення будь-яким способом будь-яким особам всіх зареєстрованих мешканців з квартири АДРЕСА_2 , а також заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо вселення третіх осіб в спірну квартиру до вирішення по суті цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Фінрайт» про визнання противоправними дій та припинення дій.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що визначений позивачкою вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, оскільки незважаючи на заборону відчуження майна та проведення реєстраційних дій, 19 серпня 2020 року ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» зареєстровало право власності в позасудовому порядку на спірну квартиру. Суд першої інстанції також виходив з того, що ухвалою суду від 05 серпня 2020 року вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_2 , проте 19 серпня 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т.А. на підставі договору про відступлення права вимоги № GL3N217214, здійснено реєстрацію прав власності на вказану квартиру за ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ».

01 грудня 2020 року ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просило ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вжиті заходи забезпечення позову неспівмірні з заявленими позовними вимогами та не впливають на виконання можливого рішення суду, оскільки позивачка оскаржує дії ТОВ «ФК «Фінрайт» як кредитора за кредитним договором та не заявляє вимоги майнового характеру щодо вказано майна.

05 січня 2021 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм матеріального та процесуального права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 10 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір № 6/4/20/2007/840-К/1330, згідно з яким банк надав позичальнику споживчий кредит в іноземній валюті у розмірі 75600 доларів США зі строком повернення до 07 липня 2013 року.

Цього ж дня укладений іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 .

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 11 грудні 2012 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 599872,97 грн, за відсотками 245313,04, пеню 38434,74 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

29 квітня 2020 року на підставі договору про відступлення права вимоги № GL3N217214, ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» набуло право вимоги за вказаними договорами.

06 квітня 2020 року ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» направив позивачці повідомлення-вимогу банку, відповідно до якої кредитор повідомив боржника про вимогу погасити заборгованість за кредитним договором від 10 серпня 2007 року № 6/4/20/2007/840-К/1330, розмір якої станом на 29 квітня 2020 року становив 91617,60 дол. США, що за курсом НБУ склало 2478118,65 грн, а також попередження, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням № 53704071 приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни від 19 серпня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ».

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини третьої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення має визначатися фактичними обставинами справи, які свідчитимуть про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Така правова позиція щодо вирішення питання про співмірність забезпечення позову викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № (провадження № 14-729цс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позову в даній справі є визнання противоправними та припинення дій ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» щодо застосування умов кредитного договору № 6/4/20/2007/840-К/1330 від 10 липня 2007 року, у тому числі нарахування процентів, пені, штрафних санкцій, після звернення ПАТ «КБ «Надра» з позовом про дострокове стягнення кредиту в жовтні 2011 року.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просила заборонити виселення будь-яким способом будь-яким особам всіх зареєстрованих мешканців з квартири АДРЕСА_2 , а також заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо вселення третіх осіб в спірну квартиру

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що нежвиття заходів забезпечення позову утруднить або зробить неможливим виконання майбутнього рішення суду, оскільки вимоги про виселення та вселення у спірну квартиру не стосуються предмету розгляду даної справи.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про залишення заяви ОСОБА_1 без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 367,374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 28 травня 2021 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина