Справа № 646/2239/21
№ провадження 2/646/1430/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

25 травня 2021 року м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова

під головуванням суддіДемчини Т.Ю.
з участю секретаря судового засідання Саламахи В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Червонозаводського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, -

в с т а н о в и в :

Адвокат Казьонний Р.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, з вимогою поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 з частками по Ѕ. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вказана квартира придбана ОСОБА_1 за час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , а тому є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, однак право власності на вказаний об`єкт зареєстроване за позивачкою. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинено, до суду також подана позовна заява про розірвання шлюбу, і ОСОБА_1 бажає поділити це спільне майно, що стало підставою для пред`явлення позову.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явились, представник позивача адвокат Казьонний Р.В. подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. На підставі ст.223 ЦПК України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності позивачки та її представника на підставі поданих доказів, яких достатньо для вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомленим про час, дату і місце розгляду справи, про причини неявки суд не інформував, відзив на позов не подав. З урахуванням думки представника позивача, викладеній у поданій письмовій заяві, на підставі ст.280 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши подані позивачем докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому суд встановив та врахував наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13 жовтня 1995 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , видане Червонозаводським відділом РАГС м.Харкова. На час розгляду судом даної справи шлюб між сторонами не розірвано.

Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири, посвідченого від 18 травня 2001 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ємельяновою І.Г., квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 93,9кв.м., ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 за 33000,00 грн. Право приватної власності позивачки ОСОБА_1 на дану квартиру на підставі вищезазначеного договору 25 травня 2001 року зареєстровано КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про що виконано запис в реєстрову книгу № 194-406 за реєстровим № 60557.

Таким чином, зі змісту свідоцтва про укладення шлюбу та договору купівлі-продажу спірної квартири судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 придбана за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна норма передбачалась і ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, що діяла на час придбання ОСОБА_1 спірної квартири.

Вказаною нормою права передбачено презумпцію віднесення придбаного за час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. У такому разі позивач ОСОБА_1 звільняється від обов`язку доведення цієї обставини, у той час як відповідач ОСОБА_2 будь-яких заяв чи доказів у спростовування такої обставини суду не подавав.

За таких обставин, виходячи з вищезазначеної правової презумпції, суд прийшов до висновку, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відтак, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, на нього, одночасно з припиненням права спільної сумісної власності, виникає право спільної часткової власності. Разом з тим, оскільки позивач не заявляє вимог про поділ спільного майна в натурі, визначенню підлягають ідеальні частки сторін у праві спільної часткової власності.

Передбачені ст.70 СК України підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя у праві власності на спільне майно відсутні, і сторони про їх наявність не заявляють. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що за кожною зі сторін слід визнати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Судові витрати слід покласти на відповідача.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.60, 65, 70 СК України, ст.ст.368, 372, 392 ЦК України, керуючись 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати квартиру загальною площею 93,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_4 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - квартиру загальною площею 93,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , виділивши ідеальні частки у праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірі по Ѕ (одній другій).

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп. понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Головуючий суддя: Т.Ю.Демчина