Справа № 362/4348/20
№ апеляційного провадження: № 22-ц/824/6771/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Лебідь-Гавенко Г.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, подану в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Лебідь-Гавенко Г.М., у цивільній справі №362/4348/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 06 січня 2015 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву, згідно якої, в подальшому, йому було встановлено початковий кредитний ліміт на картковий рахунок у розмірі 300,00 грн., який в подальшому було збільшено до 5 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом. При цьому, ОСОБА_1 погодив, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та АТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг. Посилаючись на те, що відповідач не виконує свої зобов`язання, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з нього заборгованість, яка станом на 17 червня 2020 року становить 17 927,46 грн., з яких: 12 208,07 грн. - заборгованість за тілом кредита, 2 552,30 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 3 167,09 грн. - нарахована пеня.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Крилова О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», подала апеляційну скаргу. Просила скасувати вказане заочне рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що підписавши анкету-заяву ОСОБА_1 , підтвердив, що він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, та зобов`язалася самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті банку. Тобто сторонами було погоджено усі істотні умови договору. Звертає увагу на те, що відповідач не оспорював факту укладення договору та наявності в нього заборгованості. Також зазначає, що відповідач користувався карткою та отримував кредитні кошти, частково погашав заборгованість. Такі дії відповідача свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, АТ КБ «Приватбанк» посилалося на те, що 06 січня 2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, на підставі якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 17 червня 2020 року становить 17 927,46 грн., з яких: 12 208,07 грн. - заборгованість за тілом кредита, 2 552,30 грн. - заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 3 167,09 грн. - нарахована пеня.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк». При цьому, ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що позивачем не доведено існування кредитних правовідносин між сторонами.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «Приватбанк» посилалося на те, що 06 січня 2015 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн., який в подальшому було збільшено до 5 000,00 грн.

На підтвердження своїх вимог АТ КБ «Приватбанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунок заборгованості, виписку з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , довідку про видані кредитні картки та копію паспорта ОСОБА_1 (а.с. 6-9, 10, 11, 12, 13, 14-15, 22-26, 27-64).

Разом з тим, вказані документи не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин та наявність заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1 . При цьому, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить декілька пунктів по різним видам кредитних карт.

Анкета-заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» містить лише його анкетні дані та контактну інформацію.

Вказана анкета-заява не містить даних про умови кредитування, в ній відсутня відмітка про те, яку саме картку мав намір отримати відповідач, а також бажаний кредитний ліміт. Із наданої позивачем анкети-заяви не можна дійти беззаперечного висновку, що відповідач мав намір укласти саме кредитний договір, враховуючи відсутність обраного виду картки та розміру кредитного ліміту.

Оскільки АТ КБ «Приватбанк» не надав доказів на підтвердження отримання ОСОБА_1 кредитної картки, її виду та умов кредитування, у суду були відсутні підстави для прийняття до уваги виписку з рахунку, оформленої на його ім`я.

Вказані обставини не були спростовані представником АТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості не вбачається за можливе перевірити правильність нарахувань відповідних сум. Ніяких роз`яснень та доказів щодо принципу складення даного розрахунку справа не містить. Розрахунок не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість. Крім того, розрахунок не містить даних щодо посадових осіб, якими він сформований та не скріплений печаткою банку, як і виписка по рахунку, а відтак вони не можуть бути належними та допустимими доказами у справі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».

Доводи апеляційної скарги представника АТ КБ «Приватбанк» не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, подану в інтересах Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», залишити без задоволення.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 24 травня 2021 року

Суддя-доповідач

Судді