Ухвала

31 травня 2021 року

м. Київ

справа № 642/4496/16-ц

провадження № 61-8208ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Харківжитло» про стягнення коштів за невиконання договірних зобов`язань,

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Тесленко В. М. подав касаційну скаргу (надійшла 17 травня 2021 року) на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року.

Вказана касаційна скарга, не може бути прийнята до провадження судом касаційної інстанції, оскільки порушено вимоги частини другої та четвертої статті 392 ЦПК України - не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав), не вказано всі судові рішення, що оскаржуються у прохальній частині касаційної скарги з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції та не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частиною першою статті 411 ЦПК України визначено такі підстави для касаційного оскарження: 1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; 4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; 5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; 6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; 8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України підставою оскарження є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Однак, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначені передбачені частиною другою

статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судових рішень.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої

статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України.

Разом з цим, у прохальній частині касаційної скарги заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та вирішити питання по суті; стягнути пеню в розмірі трьох відсотків вартості послуг за кожний день прострочення за період з 18 липня 2015 року

до 19 липня 2016 року у розмірі 4 798 990 грн 80 коп.; винести ухвалу про притягнення начальника Холодногірського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Харківській області про притягнення його до кримінальної відповідальності.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Харківжитло» на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення виконання зобов`язання за період з 18 липня 2015 року до 19 липня 2016 року у розмірі 13 147 грн 92 коп. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнено частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2020 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Харківжитло» про стягнення коштів за невиконання договірних зобов`язань залишено без задоволення.

Згідно статті 409 ЦПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Судом апеляційної інстанції було скасовано рішення суду першої інстанції в повному обсязі та позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

У випадку незгоди із постановою суду апеляційної інстанції, необхідно викласти прохальну частину касаційної скарги у відповідності до повноважень суду касаційної інстанції, які передбачені статтею 409 ЦПК України, оскільки Верховний Суд не може за власною ініціативою формулювати замість скаржника вимоги поданої касаційної скарги.

За таких обставин до суду касаційної інстанції заявнику необхідно надіслати уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням його реєстраційного номеру облікової картки платника податків, вказати підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав), зазначити судові рішення, що оскаржуються у прохальній частині касаційної скарги з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу,

про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 18 червня

2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта