Справа № 755/597/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретаря - Передрій І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Сіняк Д.В.,

відповідач - не з`явився,

представник відповідача - адвокат Сацик В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сіняк Д.В. звернувся до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача у відшкодування завданої моральної шкоди 1 459 567,86 грн та витрати по сплаті судових витрат у розмірі 5000,00 грн.

Вимоги позиву обґрунтовані тим, що 13 лютого 2019 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, на автодорозі сполученням «Київ-Дніпро», сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Toyota Camry», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , «Geely», держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та «Nissan Teana», держаний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 . У результаті ДТП водій транспортного засобу «Geely», держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 помер, а пасажир цього транспортного засобу ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження. Згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2020 року у справі № 359/4656/19, водія транспортного засобу «Toyota Camry», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що стало причиною зазначеної ДТП та, як наслідок, завдання ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок зазначеної ДТП позивач отримав численні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма; множинні садна на обличчі; забій головного мозку з вогнищем геморагічного крововиливу; субдуральний крововилив; перелом основи черепа - скроневих кісток; перелом правої п`яткової кістки зі зміщенням уламків. Внаслідок цього позивач отримав інвалідність 2 групи, а з 01 листопада 2020 року - інвалідність 3 групи. Зазначає, що крім завдання численних ушкоджень здоров`я, неправомірними діями ОСОБА_2 позивачу була завдана значна моральна шкода, яка проявилась в сильному емоційному стресі, спричиненому фактом та наслідками ДТП (загибель друга; тривога та страх за своє здоров`я та життя); фізичному болю та страждань, спричинених ушкодженням здоров`я (проходження стаціонарного та довготривалого амбулаторного лікування; оперативне втручання під загальним наркозом; болісні лікувальні процедури; значне медикаментозне навантаження; ушкодження здоров`я, які вже неможливо вилікувати); тривалій зміні звичного способу життя (постійна потреба у сторонній допомозі; обмеженість рухів; гігієнічні незручності; неможливість вести активний спосіб життя; зупинення трудової діяльності; постійна витрата власного часу на лікування); душевних стражданнях відносно: власного самосприйняття як тягаря для близьких людей; побоюванні щодо можливого невідновлення фізичного стану; знаходженні у стані постійної психологічної напруги; порушенні сну; появі післяопераційних шрамів на тілі. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Toyota Camry», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8489997. На виконання умов договору №АМ/8489997 страховик сплатив позивачу 117 487,34 грн., з яких: відшкодування лікування - 37 154,27 грн; стійка втрата працездатності - 75 114,00 грн; моральна шкода - 5 216,07 грн. Також, під час досудового розслідування відповідачем було здійснене часткове відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 30 000,00 грн, двома частинами - 10 000,00 грн та 20 000,00 грн. Враховуючи результати проведеної психологічної експертизи від 21 грудня 2020 року, позивач оцінює розмір завданої йому неправомірними діями відповідача моральної шкоди в сумі 1 500 000,00 грн. З огляду на відшкодування моральної шкоди ПрАТ «СК «ВУСО» та часткове відшкодування моральної шкоди відповідачем, вважає, що розмір завданої позивачу неправомірними діями ОСОБА_2 моральної шкоди становить 1 459 567,86 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. (а.с.63-65)

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

24 березня 2021 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Сацика В.О. надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Toyota Camry», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8489997. ПрАТ «СК «ВУСО», як страховик, виплатив потерпілому відшкодування витрат на лікування - 37 154,27 грн, відшкодування стійкої втрати працездатності - 75 114,00 грн (18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі), а також відшкодування моральної шкоди - 5 216,07 грн (5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю). Крім того, під час досудового розслідування відповідач в добровільному порядку виплатив на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000,00 грн двома платежами. Вказану обставину представник відповідача вважає істотною, яка свідчить про визнання відповідачем своєї вини у заподіянні позивачу фізичного болю та душевних страждань, намагання ним у такий спосіб компенсувати заподіяну шкоду до моменту проголошення вироку суду та визнання його винним. Також у відзиві зазначено, що саме на позивача покладено обов`язок з доведення належними та допустимими доказами розміру завданої йому моральної шкоди, яку позивачем оцінено в 1 500 000,00 грн. Стосовно наданого позивачем висновку експерта, представник відповідача зазначив, що висновок не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється разом з іншими доказами. Вказаним висновком визначений лише можливий (орієнтовний) розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених позивачеві. Проте, на думку представника відповідача, позивач не довів належними, достатніми та допустимими доказами розмір заподіяної йому моральної шкоди. Крім того, згідно висновку, остаточне встановлення суми компенсації відноситься до виключної компетенції суду, а завданням психологічної експертизи є розкриття психологічних факторів негативних страждань. Зазначена експертом сума, згідно висновку, є суб`єктивно справедливою для позивача та не може відповідати дійсному розміру відшкодування. Таким чином, основним завданням психологічної експертизи є дослідження саме психологічних факторів за наявності яких у особи виникає право на відшкодування завданої моральної шкоди. На переконання відповідача, покладення на нього зобов`язання з відшкодування визначеної в позовній заяві суми суперечить принципу добросовісності, розумності та справедливості, а також становить непропорціний дисбаланс між заподіяною ним шкодою та тим відшкодуванням, яке прагне отримати позивач. Також у відзиві зазначено, що відповідач не працює, обліковується в центрі зайнятості як такий, що шукає роботу. Крім того, на утриманні відповідача перебуває двоє малолітніх дітей. Тому розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, є непідйомним для відповідача. Вважає, що права позивача були відновлені в досудовому порядку, шляхом виплати страхового відшкодування та моральної шкоди, а сума отриманої позивачем компенсації в повній мірі відповідає ступеню завданого позивачу фізичного болю та тривалості страждань. (а.с.83-87)

31 березня 2021 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сіняка Д.В. надійшла до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач не погоджується з аргументами відповідача, зазначеними у відзиві, вважає їх необґрунтованими. Так стороною позивача були надані докази, які підтверджують всі обставини, зазначені в абз.2 ч.3 ст.23 ЦК України: висновки експерта та вирок суду, тому вважає доведеними обставини, на які позивач посилається у позові. Також у відповіді зазначено, щ одним із завдань проведення психологічної експертизи є, зокрема, визначення обґрунтованості заявленої позивачем суми моральної шкоди до об`єктивних обставин та доказів, які були вивчені експертом. Вважає помилковими доводи сторони відповідача про те, що заявлена позивачем сума є максимальною. Так, згідно висновку експерта, на підвищення суми можуть вплинути коефіцієнт індивідуальних особливостей та коефіцієнт обставин, які підлягають врахуванню. За вказаною методикою сума відшкодування може зрости в 2 рази і більше, але не може перевищувати збільшення презюмованої шкоди в 4 рази. Отже, згідно застосованої експертом методики, сума компенсації моральних страждань позивача складає 288 мінімальних заробітних плат, що становить 1728000,00 грн, та може бути об`єктивно збільшена до суми, що не перевищує чотирикратного розміру, тобто - 6912000,00 грн. Крім того, сплата відповідачем частини компенсації моральної шкоди відбулась лише після спілкування представників сторін. До цього - протягом строку більше тижня відповідач не виходив на контакт ані з позивачем ані з його родичами для того, щоб дізнатись про стан позивача та надати хоч якусь допомогу. Крім того, одразу після ДТП відповідач заперечував свою вину. Також у відповіді зазначено, що злочинні дії відповідача назавжди порушили звичайний уклад життя позивача, позбавили можливості реалізації своїх звичок та бажань, позивач постійно здійснює додаткові зусилля для організації власного життя, позивач вже не спроможний обирати будь-яку роботу для належного матеріального забезпечення родини, оскільки внаслідок ДТП значно зменшились його фізичні можливості. Наразі позивач працює діловодом з частковою зайнятістю, віддалено - з дому, оскільки стан здоров`я не дозволяє виконувати роботу протягом повного дня. Позивач має родину, малолітню дитину на утриманні, але на відміну від відповідача вже не має можливості вибору, який він мав до ДТП, та змушений постійно боротися з наслідками трагічної ДТП - значним погіршенням власного здоров`я. Тому вважає, що саме заявлена позивачем сума моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості, є співмірною з фізичними та моральними стражданнями позивача, які він зазнає з моменту ДТП. (а.с.96-99)

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 13 квітня 2021 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.114-115)

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив позов задовольнити та, за його згодою, був допитаний в якості свідка.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сіняк Д.В. у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив та додатково пояснив, що внаслідок ДТП позивач втратив друга, отримав тяжкі тілесні ушкодження, проходив тривале лікування, яке продовжується до теперішнього часу, потребує сторонньої допомоги, втратив можливість вести активне життя, перебуває в постійній психологічній напрузі, не може виконувати роботу за яку отримувати гідну оплату.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Сацик В.О. в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву та додатково пояснив, що відповідач шкодує про спричинене, проте злочин вчинено з необережності. Зазначив, що заявлена позивачем до стягнення сума виходить за рамки виваженості, розумності та справедливості. Також пояснив, що відповідач офіційно працевлаштуватися не має можливості, доходи відповідача та відомості про наявність у нього майна представникові не відомі.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши позивача, за його згодою, в якості свідка, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як убачається з матеріалів справи, вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортирними засобами на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладенням на нього обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України. (а.с.22-35)

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вказаним вироком суду встановлено, що 13 лютого 2019 року, приблизно

об 11 години 30 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Тоуоtа Саmrу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 5 км + 770 м. автодороги сполученням «Бориспіль-Дніпро», поблизу автозаправної станції «Переяславська Русь», що за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Іванків, вул. Харківська, 1-Б, у напрямку міста Борисполя, проявив самовпевненість, не стежив за дорожньою обстановкою, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), відповідно до яких «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», у порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не обрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу контролювати керований ним транспортний засіб, не впорався з керуванням на слизькій проїзній частині, втратив керованість транспортного засобу, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив вимоги підпункту 1.1 розділу «дорожня розмітка» Правил дорожнього руху, згідно з яким «лінію 1.1 горизонтальної дорожньої розмітки перетинати забороняється», виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у смузі руху в напрямку міста Переяслав-Хмельницький Київської області. У подальшому, автомобіль марки «Тоуоtа Саmrу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки «Nisan Teana», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в напрямку м. Переяслав-Хмельницький, позаду автомобіля марки «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в Бориспільській центральній районній лікарні, а пасажир цього ж автомобіля - ОСОБА_1 - отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Враховуючи зазначене, суд виходить з того, що вирок суду в кримінальному провадженні щодо відповідача ОСОБА_2 , який набрав законної сили, є обов`язковим для суду при розгляді цієї цивільної справи про правові наслідки дій чи бездіяльності водія ОСОБА_2 в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому факт скоєння з вини відповідача 13 лютого 2019 року ДТП, внаслідок якого позивачу ОСОБА_1 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, вина водія ОСОБА_2 у скоєнні ДТП доказуванню в даній цивільній справі не підлягають.

За змістом ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦПК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як роз`яснено в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - постанова Пленуму) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно роз`яснень, наведених у п.9 постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №51д від 27 травня 2019 року, у ОСОБА_1 виявлені наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма: множинні садна на обличчі, забій головного мозку з вогнищем геморагічного крововиливу, субдуральний крововилив, перелом основи черепа - скроневих кісток; перелом правої п`ясткової кістки зі зміщенням уламків. Виявленні тілесні ушкодження, у своїй сукупності, мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя. (а.с.39-41)

Внаслідок отриманих при ДТП травм, ОСОБА_1 з 14 лютого 2019 року по

22 березня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні. (а.с.102-103)

У зв`язку із отриманими під час ДТП травмами позивачу з 08 жовтня 2019 року по 01 листопада 2020 року встановлена друга група інвалідності, а з 01 листопада 2020 року по 01 листопада 2021 року - третя група інвалідності. (а.с.42-45)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача ОСОБА_1 народився син - ОСОБА_5 (а.с.104)

Згідно даних трудової книжки позивача, з 03 березня 2020 року він прийнятий на посаду діловода до фізичної особи- підприємця ОСОБА_6 (а.с.105-107)

Дохід позивача за період з 03 березня 2020 року по лютий 2021 року склав

14368,86 грн, виплачено за вказаний період 11566,93 грн, що підтверджується відповідною довідкою роботодавця. (а.с.108)

Допитаний в судовому засіданні, за його згодою, в якості свідка позивач ОСОБА_1 суду показав, що події 13 лютого 2019 року він пам`ятає частково. В цей день у його дружини почались перейми та вони з другом позивача - ОСОБА_3 , автомобілем під керуванням останнього, відвезли дружину позивача до пологового будинку. Обставини ДТП позивач не пам`ятає, прийшов до тями в лікарні. Зазначив, що до ДТП він був активною людиною, працював - переробляв деревину. Внаслідок інвалідності почувається пенсіонерам, якому допомагає дружина. Про смерть друга - ОСОБА_3 позивачу повідомили в лікарні, що також було травмуючою обставиною. В емоційному стані після ДТП позивач став запальним, через що вдома виникають сварки. Внаслідок отриманих травм навіть не може пограти з дитиною в м`яча. Наразі він продовжує проходити лікування, їздить на перевірки, постійно приймає ліки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона є дружиною позивача. Зазначила, що позивач до ДТП та після події - це дві різні людини. До ДТП позивач був працьовитим, мав плани на майбутнє, а після - проходив тривале лікування, реабілітацію, став дуже знервованим, йому протипоказані навантаження, просипається вночі, намагаючись щось пригадати, не може ходити на роботу, планувати майбутнє. До ДТП позивач працював у селі неофіційно - пиляв та загружав дрова. Зараз він пенсіонер по інвалідності, працює вдома по 2-3 години за комп`ютером, отримує 1000,00 грн.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що позивач є її сином. Зазначила, що до ДТП син був рухливий, веселий, тільки створив сім`ю, любив займатися спортом, підробляв - лагодив телефони та комп`ютери, а також мотоцикли. Після ДТП позивач став іншою людиною - був сильно травмований, не міг самостійно ходити та їсти, втратив пам`ять, переймався за смерть друга. Також свідок показала, що у сина почалась депресія, він не знав, як жити далі, що може дати сину, говорив, що декілька разів хотів покінчити з собою. Також у сина немає можливості пройти повне обстеження, рік був викреслений з життя, не може підіймати щось велике, не може виконувати роботу, яку робив до ДТП, навіть гуляти з дитиною. Переймається, що не може бути батьком, яким повинен бути. Також позивач до теперішнього часу має проблеми з пам`яттю, часті зміни в настрої. Свідку доводиться працювати на декількох роботах, щоб матеріально допомагати сину.

На підтвердження розміру заподіяної позивачеві моральної шкоди до позовної заяви також долучено висновок експерта №601/12/2020 за результатами проведення психологічної експертизи ТОВ «Експертно-дослідна служба України», складений

21 грудня 2020 року експертом в галузі психології - ОСОБА_9 (а.с.7-21)

Згідно положень ч.1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. (ст.110 ЦПК України)

Згідно вказаного висновку експерта, у ОСОБА_1 наявні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості та виникли внаслідок ДТП, яка сталася 13 лютого 2019 року. ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджується за справою. Можливий (орієнтовний) розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених ОСОБА_1 , в середньому складає 1500000,00 грн.

За змістом даного експертного дослідження, у підекспертного спостерігаються емоційні ознаки важкого переживання втрати звичного суспільного статусу, соціальних зв`язків (туга за загиблим товаришем), матеріальної стабільності (печаль, гнів), почуття відрази до обставин, що кардинально змінили його життя.

У висновку наведені детальні відповіді ОСОБА_1 на запитання експерта, наведено аналіз його особистості за різними методиками.

За аналізом емоційного стану ОСОБА_1 експерт зазначив, що той продовжує переживати події, які з ним відбулися та призвели до суттєвої зміни не лише рівня життя, але й суспільних зв`язків, що призвело до травмування особистості підекспертного.

Експерт дійшов висновку, що з аналізу інтенсивності фізичних та психологічних страждань підекспертного, вбачається, що його моральні страждання є глибокими, такими, які породжують багато негативних емоцій та призвели до значних негативних змін життя.

Суд погоджується з висновками експерта про те, що внаслідок ДТП, яка мала місце 13 лютого 2019 року, ОСОБА_1 спричинені глибокі моральні (душевні) страждання, яких зазнав позивач у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Разом з тим, зі змісту висновку експерта вбачається, що при визначенні можливого (орієнтовного) розміру еквіваленту моральних страждань, спричинених ОСОБА_1 , експерт виходив саме з визначеного останнім розміру (1500000,00 грн) відшкодування його фізичного болю, переживань та душевних, психологічних страждань, яких він зазнав у зв`язку з ДТП, з яким експерт погодився, визначаючи саме цю суму як можливий (орієнтовний) розмір грошового еквіваленту моральних страждань, та не навів жодних доводів щодо наявності підстав безумовного слідування та визначення у висновку саме цієї суми.

Крім того, у висновку зазначено, що сума компенсації, яка заявлена

ОСОБА_1 , є суб`єктивно справедливою для нього (саме так сприймається підекспертним) та обґрунтованою існуванням внутрішніх (особистісних) та зовнішніх (життєвих, соціальних) змін, може відповідати дійсному розміру відшкодування.

При цьому, згідно самого висновку, завданням психологічної експертизи із встановлення моральних страждань особистості та суми їх компенсації є розкриття психологічних факторів виникнення страждань (їх наявності або відсутності), психологічних маркерів їх наявності та психологічної обґрунтованості заявленої позивачем суми компенсації.

Отже, виходячи із завдань психологічної експертизи, у суду наявні підстави вважати, що психологічне дослідження, наведене в даному висновку, визначає грошовий еквівалент моральної шкоди, виходячи саме з суб`єктивного ставлення та оцінки підекспертного.

При цьому слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного та фізичного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. І такий розмір визначається судом, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до частин 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з наведеного, оцінюючи всі наявні в матеріалах справи та досліджені судом докази, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про те, що внаслідок фізичного болю та страждань, які позивач ОСОБА_1 зазнав у зв`язку з ушкодженням його здоров`я під час ДТП, йому завдана моральна шкода.

Визначаючи розмір грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди суд виходить з характеру та обсягу фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, враховує, що внаслідок ДТП позивачу були завдані тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм небезпечності для життя в момент заподіяння, внаслідок чого він тривалий час з 14 лютого 2019 року по 22 березня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ «Інститут нейрохірургії», та позивачеві була встановлена друга, а з часом третя група інвалідності, у зв`язку з чим він не може продовжувати активний спосіб життя, обирати роботу згідно своїх уподобань та здібностей, що мав до ДТП. Суд також враховує, що отримані під час ДТП травми, а також їх наслідки призвели до вимушених змін у його житті та стосунках з оточуючими, через зміни в психологічному стані позивача, що призвело до знервованості та дратівливості і, як наслідок, ускладненню відносин з близькими, а фізичні ушкодження - до неможливості повною мірою реалізовувати на даний час свої батьківськи права та обов`язки по вихованню та догляду за дитиною, а також неможливості гідного працевлаштування задля забезпечення належного матеріального рівня своєї родини. При цьому суд також враховує, що в матеріалах справи наявні лише докази розміру доходу, що отримує позивач на час розгляду даної справи - з березня 2020 року по лютий 2021 року в розмірі приблизно 1000,00 грн на місяць (а.с.108), проте відсутні будь-які докази отриманих позивачем доходів (в тому числі неофіційних) до ДТП. Крім того, визначаючи розмір морального відшкодування, судом враховується характер вчиненого ОСОБА_2 правопорушення та реальна спроможність відповідача здійснення такої компенсації, з урахуванням відсутності відомостей про його неофіційне працевлаштування, наявності відомостей про його звернення до центру зайнятості для сприяння у працевлаштуванні (а.с.88), а також наявності на утриманні двох малолітніх дітей (а.с.89,90). Визначаючи розмір моральної шкоди суд також виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує, що позивач продовжує лікування та приходить до висновку про визначення моральної шкоди в розмірі 150000,00 грн.

Згідно із ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказаного Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була забезпечена за полісом ПрАТ СК «ВУСО» обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8489997 від 07 грудня 2018 року, відповідно до якого страхова сума за шкоду заподіяну життю і здоров`ю визначена у 200000,00 грн. (а.с.46)

Тобто, 5% від 200000,00 грн - встановленої страхової суми за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 10000,00 грн.

Згідно наявних в матеріалах справи довідок про безготівкове зарахування

ПрАТ СК «ВУСО» виплачено 117487,34 грн. (а.с.47-48)

Як убачається зі змісту заяв по суті справи - позовної заяви та відзиву, сторонами визнано, що вказана сума складається з 37154,27 грн - відшкодування лікування позивача, 75114,00 грн - компенсації за стійку витрату працездатності та 5216,07 грн - на відшкодування моральної шкоди, що також підтверджено сторонами в судовому засіданні.

Також сторонами визнано факт сплати відповідачем позивачу в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000,00 грн.

Отже, враховуючи розмір отриманого позивачем страхового відшкодування за моральну шкоду, а також сплачену відповідачем позивачеві суму на відшкодування моральної шкоди, з відповідача підлягає стягненню сума в розмірі 114783,93 грн (150000,00 грн. - 5216,07 грн - 30000,00 грн).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Згідно положень ч. 1, 2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1147,84 грн.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати, пов`язані з проведенням експертизи (п.2 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. (ч.6 ст.139 ЦПК України)

На підтвердження розміру судових витрат, понесених позивачем на проведення психологічної експертизи, суду надано договір, укладений між позивачем та експертною установою (а.с.51-54) та акт здачі-приймання робіт (послуг) за цим договором, в якому зазначено, що вартість послуг в розмірі 5000,00 грн замовник сплатив виконавцю в повному обсязі (а.с.49)

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 395,00 грн витрат на проведення експертизи.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 15, 16, 23, 1167 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 90, 92, 102, 106, 110, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої моральної шкоди 114783,93 грн, та 395,00 грн витрат на проведення експертизи.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1147,84 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повний текст рішення суду складено 25 травня 2021 року.

Суддя: