Провадження №2/389/638/19
Ухвала

іменем України

19 травня 2021 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Чуканової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Знам`янка Кіровоградської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою керівника Знам`янської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Державного агентства рибного господарства України, до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної адміністративним правопорушенням,

за участі: прокурора Знам`янської окружної прокуратури Нельги М.О., відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Пушкарьова Д.Є.,

встановив:

Керівник Знам`янської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області (правонаступником якого є Державне агентство рибного господарства України) звернувся до суду 05.09.2019 із позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в сумі 87213 грн., заподіяної адміністративним правопорушенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що до Знам`янської місцевої прокуратури надійшов лист Управління охорони, використання і відтворення біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області (далі-Кіровоградрибохорона) щодо вжиття заходів прокурорського реагування з питання організації відшкодування матеріальних збитків. В ході вивчення вказаного листа та доданих до нього документів, прокуратурою було встановлено, що 31.01.2019 державним інспектором Кіровоградрибохорони під час проведення рибоохоронних заходів на території Знам`янського району біля с.Диківка на річці Інгулець було виявлено ОСОБА_1 , який здійснював вилов риби в забороненому місці на зимувальних ямах підсаком кустарного виробництва. Внаслідок протиправних дій, останнім було виловлено рибу: «Плітку» в кількості 1011 штук, «Карась» у кількості 25 штук, «Окунь» у кількості 48 штук, «Йорш» у кількості 8 штук, загальною вагою 36 кг, чим спричинив матеріальні збитки державі на загальну суму 87312 грн. За даним фактом був складений протокол про адміністративне правопорушення №006742 від 31.01.2019, з яким ОСОБА_1 ознайомлено та роз`яснено його права. Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.05.2019 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Вказана постанова суду від 16.05.2019 набрала законної сили 28.05.2019, але збитки, заподіяні державі відповідачем незаконним виловом риби, залишаються невідшкодованими, у зв`язку з чим вказаний позов заявляється керівником Знам`янської місцевої прокуратури. Зазначає, що ОСОБА_2 з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 збитків в сумі 87312 грн. до суду не зверталася, у зв`язку з чим, виникла необхідність у зверненні прокурора до суду з відповідним позовом в інтересах держави.

Крім того, прокурор зазначає, що ОСОБА_2 було скеровано матеріали відносно ОСОБА_1 для вжиття заходів представницького характеру до Знам`янської місцевої прокуратури. Прокуратурою, після опрацювання вказаних матеріалів, враховуючи наявність значної суми збитків здійснено запит до Кіровоградрибохорони з метою встановлення підстав, з яких останнє самостійно не звертається до суду для захисту інтересів держави. З отриманої відповіді прокурору стало відомо, що ОСОБА_2 перебуває в стадії ліквідації, посада завідувача сектору юридичного забезпечення та роботи з персоналом є вакантною, оголосити конкурс на заміщення вакантних посад не вбачається можливим, тому матеріали було скеровано до Знам`янської місцевої прокуратури. Враховуючи викладене, виключно з тим, щоб інтереси держави не залишились не захищеними, прокурор звернувся до суду з вказаним позовом.

Разом з тим, прокурором в порядку ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» листом від 29.07.2019 повідомлено ОСОБА_2 про намір прокурора звернутися до суду з відповідним позовом, вказане повідомлення Кіровоградрибохороною не оскаржувалось, будь-які заперечення на нього до прокуратури не надходили.

В позовній заяві вказано на те, що прокурор звернувся в інтересах держави у зв`язку з тим, що захист цих інтересів не здійснює Кіровоградрибохорона, до компетенції якої віднесені відповідні повноваження, нездійснення захисту має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Вищезазначене, на думку прокурора, є доказами нездійснення захисту інтересів держави суб`єктом владних повноважень та підставою для застосування представницьких повноважень прокурором.

Згідно з наказом Генерального прокурора №40 від 17.02.2021, правонаступником Знам`янської місцевої прокуратури з 15.03.2021 є Знам`янська окружна прокуратура.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 08.04.2021 задоволено клопотання прокурора та залучено в якості правонаступника позивача Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області - Державне агентство рибного господарства України.

Прокурор в судовому засідання підтримала подану позовну заяву і просила її задовольнити.

Відповідач та представник відповідача не визнали позовні вимоги та просили залишити позовну заяву без розгляду, оскільки вважають, що на момент звернення з позовом до суду у прокурора були відсутні підстави для безпосереднього здійснення ним захисту інтересів держави в особі Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області.

Надаючи оцінку доводам прокуратури щодо наявності підстав для представництва інтересів держави, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 2 ЦК України одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка відповідно до статтей 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За приписами ч.ч. 3-4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005 р., заява 61517/00, пункт 27).

Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009 р., заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

"Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя згідно п.3 ч.2 ст.129 Конституції України.

Спеціальним законом, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч.3 ст.23 вказаного Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Для представництва в суді інтересів держави прокурор, за законом, має визначити та описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а й виокремити ті ознаки, за якими його можна вважати винятком, повинен зазначити, що відбулося порушення або є загроза порушення економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

З огляду на викладене необхідно зазначити, що закон не передбачає права прокурора на представництво інтересів суспільства загалом, у цілому.

Процесуальні та матеріальні норми, які регламентують порядок здійснення прокурором представництва в суді, чітко й однозначно визначають наслідки, які настають і можуть бути застосовані у разі, якщо звернення прокурора відбулося із порушенням установленого законом порядку.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/1000/17).

Отже, аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Зазначене вище узгоджується з усталеними правовими висновками Верховного Суду, зокрема в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.08.2020 у справі № 910/12705/18, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 23.09.2018 у справі № 924/1237/17, у справі №927/246/18 від 06.02.2019.

Судом враховується, що згідно вищевказаної практики Верховного Суду саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 ККУ (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державного службовця, який займає посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Сама по собі обставина не звернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» визначено повноваження посадових осіб органів рибоохори. Зокрема, посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження: здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Відповідно до ч. 6 п. 6.16 Положення про Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України №205 від 19.04.2012( далі-Положення), Кіровоградрибохорона має право самостійно подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Згідно з ч. 16 Положення, Кіровоградрибохорона є юридичною особою, має самостійний баланс, відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, власні логотипи та емблему, бланки та штампи.

За таких обставин, прокурор фактично звернувся у даній справі із позовом в інтересах держави в особі Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області, яке є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних відносинах та уповноважене Законом самостійно звертатися з позовом до суду.

В даній позовній заяві, прокурор, обґрунтовуючи наявність інтересів держави, вказує, що несплата відповідачем визначеного розміру шкоди, заподіяної незаконним виловом рибних ресурсів, не лише безпосередньо зачіпає майнові та економічні інтереси держави, а й вплине на недофінансування державою природоохоронних заходів, спрямованих на забезпечення життєдіяльності людини, яка є невід`ємною умовою сталого економічного та соціального розвитку України.

В той же час, при обґрунтуванні представницьких функцій, прокурор зазначає про пасивність поведінки позивача, який, маючи відповідні повноваження для захисту державних інтересів, за їх захистом до суду не звертається. Зокрема, вказує, що Управлінням охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області не вживалися заходи щодо стягнення з відповідача матеріальних збитків.

Однак, такі доводи прокурора спростовуються матеріалами справи. Управлінням охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області 12.06.2019 за № 01-13/409 відповідачу направлено сповіщення з пропозицією сплатити в досудовому порядку добровільно збитки в сумі 87312 грн., (зазначений лист повернувся на адресу Управління за закінченням терміну зберігання), про що було повідомлено і Знам`янську місцеву прокуратури у листі від 17.07.2019 за вих.№05-17/488 (т.1 а.с.21-22) Тобто, Управлінням охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській вчинялися дії, спрямовані на стягнення збитків з відповідача.

В пунктах 42-49 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.08.2020 у справі № 910/12705/18 зазначив, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Більше того, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви до розгляду недостатньо.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

Судом встановлено, що прокурор звернувся з даним позовом до суду 03.09.2019, тобто, менше ніж через 3 місяці з моменту направлення позивачем відповідачу сповіщення №01-13/409 від 12.06.2019 про добровільну сплату збитків, яке, до речі, відповідачем не було отримане.

Також судом враховується, що звернення прокурора з даним позовом мало місце задовго до закінчення для позивача строку позовної давності, а подання прокурором позову менше ніж за 3 місяці з моменту направлення позивачем відповідачу сповіщення з пропозицією добровільної сплати збитків та за відсутності доказів отримання його відповідачем, свідчать про те, що прокурор прийняв на себе функції альтернативного суб`єкта звернення до суду, який не може замінювати належного суб`єкта владних повноважень, в даному випадку Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області.

Прокурор на підтвердження підстав для представництва інтересів держави в суді посилається на лист Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області від 17.07.2019 вих №05-18/488, в якому позивач просив прокурора вжити відповідних заходів прокурорського реагування з питання організації відшкодування матеріальних збитків, до листа додано копії матеріалів (том1 а.с.21-22). У відповідь на вищевказаний лист, вже 29.07.2019 №70-1880вих-19 Знам`янським місцевим прокурором позивачу направлено повідомлення в порядку ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» про те, що прокуратурою готується позовна заява про відшкодування із ОСОБА_1 шкоди в сумі 87312 грн. (том1 а.с.34)

А вже після того, як було надіслано повідомлення про те, що прокуратурою готується позовна заява, прокурором 07.08.2019 за №70-1943вих-19, направлено на адресу Кіровоградрибохорони, в якому просить повідомити про причини, з яких Кіровоградрибохорона самостійно не звертається до суду з відповідним позовом та просить надати копію корінців поштового відправлення, який повернувся за закінченням терміну зберігання поштовим відділенням (том1 а.с.23). З інформації Кіровоградрибохорони від 08.08.2019 вих №05-18/542 вбачається, що самостійно позивач не звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення збитків з ОСОБА_1 в зв`язку з тим, що ОСОБА_2 перебуває на стадії ліквідації, посада завідувача сектору юридичного забезпечення та роботи з персоналом є вакантною, оголосити конкурс на заміщення вакантної посади не представляється можливим, по цій причині просить прокуратуру вжити відповідних мір прокурорського реагування з питання організації відшкодування матеріальних збитків (а.с. 24).

Однак, вказані документи додатково підтверджують, що в даному випадку прокурор виступив альтернативним суб`єктом звернення до суду, сплатив судовий збір за подання позовної заяви та замінив належного суб`єкта владних повноважень у спірних відносинах - Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області, яке повинно та зобов`язано самостійно звертатись до суду з відповідним позовом та сплачувати судовий збір.

З приводу відсутності в Управлінні охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області посади завідувача сектору юридичного забезпечення та роботи з персоналом, який може представляти інтереси в суді, суд зауважує, що положеннями частин 3, 4 ст. 58 ЦПК України (чинній на момент пред`явлення позову), визначено, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Держава, територіальна громада бере участь у справічерез відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якої діє його керівник або представник.

Таким чином, інтереси Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області в суді уповноважений представляти голова комісії з ліквідації-начальник відділу охорони водних білресурсів (як керівник органу), за підписом якого направлялося сповіщення відповідачу про добровільну сплату збитків.

Суд критично ставиться до зазначеної підстави представництва прокурором відсутність у відповідача посади завідувача сектору юридичного забезпечення та роботи з персоналом з наступних причин. Так, за повідомленням представника відповідача Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області в особі голови ліквідаційної комісії 29.08.2019, незважаючи на перебування даного державного органу в стадії ліквідації та вакантність посади завідувача сектору юридичного забезпечення та роботи з персоналом, самостійно звернулося до суду з подібною за формою за змістом позовною заявою до ОСОБА_3 (який по даній справі є свідком) про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням. За відомостями автоматичної системи документообігу суду Д-З, дійсно 10.09.2019 (дата надходження до суду)Управлінням охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області було подано позовну заяву до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної державі внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів, яка на даний час перебуває в провадженні судді Ябчик Н.М.

Тобто, вищезазначене спростовує доводи прокурора щодо неможливості здійснення Управлінням охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Кіровоградській області владних повноважень, спрямованих на виконання відшкодування збитків, у зв`язку з відсутністю посади завідувача сектору юридичного забезпечення та роботи з персоналом або іншої відповідальної особи, яка може представляти інтереси в суді.

Правонаступник позивача - Державне агентство рибного господарства України також наділене правом самостійно звертатися до суду з позовами про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громади, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Відтак, суд дійшов висновку, що у даній справі відсутні передбачені законом виключні підстави, коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави, оскільки прокурор не підтвердив правових підстав для представництва та відповідно, не набув процесуального статусу органу, якому законом (ст.56 ЦПК України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру") надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб (спеціальної процесуальної правоздатності).

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частина 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічне твердження закріплене і в ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Обґрунтування прокурора, наведені в позовній заяві та встановлені судом обставини, свідчить про недоведеність наявності підстав для звернення з позовом саме прокурором в інтересах держави в особі визначеного у позовній заяві позивача, оскільки їх наявність визначається не лише обґрунтованістю у позові інтересів держави, а сукупністю наявності таких інтересів з обґрунтованими (документально підтвердженим) представницькими функціями.

Таким чином, відсутність у даному випадку законних підстав для представництва інтересів держави свідчать про заявлення позову особою, яка не має процесуальної дієздатності, що є підставою для залишення позову без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Враховуючи залишення позову без розгляду, відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору може бути повернута за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 257, ст. ст. 258, 260, 261 ЦПК України, суд,

постановив:

Позов керівника Знам`янської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Державного агентства рибного господарства України, до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної адміністративним правопорушенням, залишити без розгляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено 24.05.2021.

Суддя Знам`янського місцевого суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва