Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/281/21

26 травня 2021 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Битківського Л.М.,

з участю: секретаря Остапишин І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Центр надання адміністративних послуг Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Івано-Франківська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про скасування арешту на майно накладеного в ході досудового розслідування

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про зняття арешту з нерухомого майна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Центр надання адміністративних послуг Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Івано-Франківська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Ухвалою суду від 05.05.2021 року за клопотанням позивачки замінено неналежного відповідача - Головне управління Національної поліції Івано-Франківської області на належного - ліквідаційну комісію УМВС України в Івано-Франківській області.

Позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування №605 від 20.03.2006 року.

Постановою слідчого СВ Управління МВС України в Івано-Франківській області Іванюка В.М. від 02.06.2006 року накладено арешт на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Вказана постанова слідчого винесена в рамках розслідування кримінальної справи про обвинувачення її брата ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, якому раніше належало нерухоме майно по АДРЕСА_1 .

Вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 05.10.2006 року ОСОБА_2 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, однак судом не вирішено питання про скасування накладеного під час досудового розслідування арешту на майно.

Ухвалою слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18.05.2020 року їй відмовлено у задоволенні клопотання про скасування арешту, накладеного на майно по АДРЕСА_1 (на даний час Івано-Франківського району) Івано-Франківської області, з посиланням на те, що вказаний арешт було накладено органом досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року, а тому питання про його скасування має відбуватись в порядку цивільного судочинства. Враховуючи наведене, просить вирішити питання про звільнення з-під арешту нерухомого майна - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , шляхом виключення відомостей про обтяження вказаного домоволодіння з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 3291905).

01.04.2021 року представником ГУНП в Івано-Франківській області подано відзив на позовну заяву. Відповідно до наданого відзиву, ГУНП в Івано-Франківській області створено як юридичну особу публічного права та зареєстровано в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 07.11.2015 року, а отже ГУНП не може відповідати за вчинення дій та зобов`язань інших юридичних осіб, оскільки ГУНП в Івано-Франківській області не мало і не має жодного відношення до кримінальної справи, досудове розслідування якої тривало у 2006 році, та жодних процесуальних слідчих дій ним не приймалося. Крім того, ГУНП в Івано-Франківській області не уповноважене вчиняти дії стосовно зняття арешту на дане домоволодіння. В задоволені позову просив відмовити.

19.05.2021 року представником УМВС України в Івано-Франківській області подано відзив на позовну заяву. Як вбачається з наданого відзиву, позов ОСОБА_1 вважають таким, що не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону, а тому заперечують щодо його задоволення в повному обсязі з таких підстав. В позовній заяві зазначено, що арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , накладено постановою слідчого Управлінням УМВС України в Івано-Франківській області 02.06.2006 року. Постановою Кабінету Міністрів України № 730 від 16 вересня 2015 року «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідовано юридичну особу публічного права Управління МВС України в Івано-Франківській області, на даний час Управління перебуває в процесі ліквідації, яку забезпечує ліквідаційна комісія. Повноваження ліквідаційної комісії визначенні постановою КМУ №1074 від 20.10.2011 року «Про затвердження порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади». Зокрема п.18 вказаної Постанови визначено, що ліквідаційна комісія наділена виключно повноваженнями у частині забезпечення заходів, пов`язаних із ліквідацією юридичної особи. Враховуючи вищевикладене, термін давності (більше 15 років) ліквідаційна комісія УМВС України зазначає, що справу №26/498 за ст.282 ч.2 КК України порушено 23.02.2006 року, арешт на нерухоме майно накладено постановою слідчого Управління УМВС України в Івано-Франківській області від 02.06.2006 року у зв`язку з наявністю цивільних позовів ОСОБА_3 та Івано-Франківської ОКЛ до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, за таких обставин ліквідаційна комісія УМВС України в Івано-Франківській області не уповноважена вчиняти дії стосовно зняття арешту на дане домоволодіння. В задоволені позову просить відмовити.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності та позов задовольнити.

Представник відповідача Управління МВС України в Івано-Франківській області у судове засідання не з"явився будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання.

Представник третьої особи Центру надання адміністративних послуг Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Івано-Франківська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, подані у розпорядження суду, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 05.10.2006 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік. Судове рішення набрало законної сили 20.10.2006 року.

Відповідно до копії відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 10346844 за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 (на даний час Івано-Франківського району) Івано-Франківської області постановою б/н від 02.06.2006 року винесену слідчим СВ Управління МВС України в Івано-Франківській області Іванюком В.М. накладено арешт. 02 червня 2006 року реєстратором - Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою на підставі постанови слідчого Управління МВС України в Івано-Франківській області Іванюк В.М. від 02 червня 2006 року, б/н, накладено обтяження - арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження - домоволодіння АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_2 (а.с.7).

На підставі договору дарування №605 від 20.03.2006 року, нерухоме майно було зареєстровано за ОСОБА_1 і станом на 02.06.2006 року, на час накладення арешту, ОСОБА_2 не належало.

Порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено статтею 174 КПК України 2012 року, і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

За змістом ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя.

Однак, у даному випадку арешт на майно ОСОБА_1 було накладено органом досудового слідства під час процесу досудового слідства у кримінальній справі ще у 2006 році, тобто на підставі положень КПК України 1960 року.

Судом також встановлено, що у межах кримінальної справи, що розслідувалася та розглядалася відносно ОСОБА_2 , позивачка ОСОБА_1 не мала жодного процесуального становища, а як власник майна чинним на той час кримінально-процесуальним законом не була наділена процесуальним правом ініціювати питання про звільнення його з-під арешту.

За таких обставин право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто на ці відносини поширюється законодавство про захист права власності.

24.04.2019 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи № 2-3392/11, зазначила, якщо арешт на майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року і при цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, то розгляд справи повинен відбуватися в порядку цивільного судочинства.

Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 372/2904/17-ц від 15.05.2019 року роз`яснила, що вимоги про звільнення майна з-під арешту виступають способом захисту права власності (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 цього Кодексу).

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 372/2904/17-ц від 15.05.2019 року роз`яснила, що із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали.

Арешт майна у такому разі із заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Судом встановлено, що права позивачки порушуються, оскільки вона не може розпорядитися належним їй майном через наявність арешту на це майно за відсутності підстав для того, а тому її права підлягають судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Зважаючи на те, що арешт на нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який накладений на підставі постанови слідчого Управління МВС України в Івано-Франківській області 02.06.2006 року в рамках розслідування кримінальної справи щодо вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, братом позивачки - ОСОБА_2 , оскільки на час накладення арешту, а саме 02.06.2006 року, власником була уже позивач ОСОБА_4 , та на даний час інші підстави для продовження обтяження на майно не вбачається, а тому право позивачки підлягає судовому захисту шляхом звільнення майна з-під арешту.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.81, 259, 264-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою слідчого СВ Управління МВС України в Івано-Франківській області Іванюка В.М. від 02.06.2006 року, на нерухоме майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ін.к. НОМЕР_1 , - що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 10346844) шляхом виключення відомостей (скасування запису) про обтяження вказаного домоволодіння з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 3291905).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Суддя Л.М. Битківський