Провадження № 2-с/522/54/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Ковтун Ю.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Бурбак Оксаною Валеріївною, про скасування судового наказу, виданого Приморським районним судом м.Одеси 11 грудня 2008 року за заявою Кредитної спілки «Перше кредитне товариство», про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м. Одеси 11 грудня 2008 року видано судовий наказ, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та яка працює: СПД « ОСОБА_1 » на користь Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» (м.Одеса, вул. Базарна, 104, поточний рахунок № НОМЕР_2 в Філії «ОРУ» Банку «Фінанси та кредит», МФО 328823, , суму заборгованості згідно кредитного договору № 1042/П/д від 19.08.2004 року по кредиту 2325,17 грн., заборгованість за відсотками 5473,51 грн., заборгованість по пені 0 грн., а також витрати за сплачений судовий збір у сумі 38,99 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ у сумі 15,00 грн., а разом - 7852,67 грн.

07.05.2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Бурбак О.В. про скасування судового наказу від 11 грудня 2008 року, в якій зазначає, що копію судового наказу від 11 грудня 2008 року представником боржника було отримано 26.03.2021 в електронному вигляді, оригінал судового наказу отримано 13.04.2021. Також посилається на те, що заявник неналежно обґрунтовує заборгованість боржника за кредитним договором, оскільки подані документи не містять інформації про нарахування саме такої суми, її складових, даних про внесення боржником платежів та строку розрахунку заборгованості, а фактично є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків і не є підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Інститут процесуальних строків спрямований на впорядкування цивільного процесу, забезпечення своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ, а метою обмеження процесуальних прав строками є впорядкування і прискорення провадження, а також перешкоджання затягуванню вирішення справи.

При цьому, варто зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці щодо України неодноразово звертав увагу на норми ЦПК України, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини.

Так, у справі Melnik v. Ukraine Європейський Суд з прав людини зазначив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

В іншій справі, Ponomaryov v. Ukraine, Європейський Суд з прав людини зазначив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом із тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі плином значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Європейський Суд з прав людини звертав особливу увагу, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

У справі Ustimenko v. Ukraine, Європейський Суд вказав, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за статтею 6 Конвенції.

Так, судом встановлено, що із заявою про скасування судового наказу від 11 грудня 2008 року у справі № 2-н-14058/08, ОСОБА_1 звернулася до суду, який видав вказаний судовий наказ, більше ніж через 12 років після його видачі.

Звертаючись до суду із вказаною заявою ОСОБА_1 зазначає про його отримання 13.04.2021 у відповідь на запит направлений до Приморського районного суду міста Одеси.

Аналізуючи обставини даної справи судом враховується, що стягнута згідно судового наказу від 11.12.2008 з ОСОБА_1 заборгованість виникла на підставі невиконання кредитних зобов`язань, які виникли між Кредитною Спілкою «Перше кредитне товариство» та ОСОБА_1 .

Разом з тим, боржник не зазначає про те, коли саме та з яких джерел їй стало відомо про виданий судом судовий наказ. При цьому, суд враховує, що боржниця мала бути обізнана про стан виконання нею взятих на себе кредитних зобов`язань, а також розумно очікувати про можливість стягнення наявної кредитної заборгованості у порядку наказаного провадження, що діяло на час існування між сторонами спірних правовідносин та видачі оспорюваного судового наказу від 11.12.2008.

Положеннями статті 104 Цивільного процесуального кодексу України (зі змінами Законом N 962-V від 19.04.2007, що діяв на час видачі оспорюваного судового наказу), передбачалося, що після видачі судового наказу суд невідкладно надсилає його копію боржникові рекомендованим листом із повідомленням. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача з копіями доданих до неї документів та роз`яснюється його право в разі заперечення проти вимог стягувача протягом десяти днів з дня отримання судового наказу подати заяву про його скасування.

Суд вважає за необхідне зазначити, що хоча матеріали справи №№ 2-н-14058/08, окрім самого оспорюваного судового наказу від 11.12.2008, не збереглися у зв`язку зі сплином строків їх зберігання, у суду немає жодних підстав вважати, що оспорюваний судовий наказ від 11.12.2008, боржнику не надсилався, або остання його не отримувала. При цьому, адреса місця проживання боржника, вказана у оспорюваному судовому наказі збігається з адресою, яка зазначена самим боржником ОСОБА_1 у поданій заяві про скасування вказаного судового наказу.

У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини вказував на поняття давності, яке забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (див. справа «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», п. 570).

За вказаних обставин, враховуючи тривалість строку, що минув з моменту видачі оспорюваного боржником судового наказу від 11 грудня 2008 року у справі № 2-н-14058/08, який становить більше 12 років, відсутність доказів того, що боржниця вживала хоч якихось заходів, щоб дізнатись про стан наявної заборгованості, що виникла внаслідок кредитних правовідносин та наявних проти неї судових проваджень, а також відсутність поважних причин для звернення до суду із відповідною заявою, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення заявнику строку для подання заяви про скасування судового наказу, оскільки останнє становитиме невиправдане втручання у принцип res judicata та неминуче призведе до порушення прав стягувача, який має легітимні очікування щодо набуття судовим наказом від 11.12.2008 статусу остаточного судового рішення, у зв`язку з чим у стягувача виникло беззаперечне «право на майно» у розумінні статті 1 Протоколу Першого до Європейської конвенції з прав людини.

За вказаних обставин, подана боржником заява підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Бурбак Оксаною Валеріївною, про скасування судового наказу, виданого Приморським районним судом м. Одеси 11 грудня 2008 року за заявою Кредитної спілки «Перше кредитне товариство», про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Ю.І.Ковтун