Справа № 523/9627/21
Провадження №2/523/3848/21
У Х В А Л А

"14" червня 2021 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши матеріали які надійшли за позовною заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.09.2003 року між ним та відповідачем у справі було зареєстровано шлюб, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26.10.2015 р. шлюб між подружжям було розірвано. Під час перебування у шлюбі подружжя побудувало будинок АДРЕСА_1 , який 13.09.2013 року був зареєстрований на ОСОБА_2 . Також, позивач зазначив, що в 2016 році ОСОБА_2 , зверталась до суду з питанням поділу майна подружжя, однак через неявку позивача, позов було залишено без розгляду. На підставі викладеного просить, визнати спільною сумісною власністю житловий будинок АДРЕСА_1 , визнати за позивачем право власності на Ѕ частину будинку та покласти судові витрати на відповідача у справі.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

ОСОБА_1 заявою від 10.06.2021 (вх. 17245) усунув недоліки, визначені ухвалою суду від 31 травня 2021 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду. Призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Одночасно, з вказаним позовом позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_2 , який, згідно державної реєстрації права власності зареєстрований за ОСОБА_2 , та накладення заборони державним реєстраторам реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, вчиняти будь-якій реєстраційні дії щодо даного будинку.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що відповідач вчиняє реальні дії щодо продажу будинку, що безпосередньо підтверджується роздруківкою з сайтів продажу нерухомого майна. Крім іншого, зазначив, що за відповідачем наявна велика заборгованість перед фінансовими установами, які кожного дня телефонують та вимагають погасити заборгованість, яка станови на кінець 2020 року становить: 156 316 грн. 00 коп. Таким чином, позивач зазначає, що наявність реальної загрози недобросовісних дій відповідача щодо спірного об`єкта рухомості, може призвести до неможливості виконання рішення суду, та порушить право позивача на ефективний захист його порушених прав тощо. На підставі викладеного просить, задовольнити заяву та забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-якій дії щодо нерухомого майна.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що подана позивачем заява про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_2 .

Предметом позовних вимог є: визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, тобто предметом позову безпосередньо є вищевказаний об`єкт нерухомості, який за твердженням позивача у справі, відповідач намагається відчужити на користь третіх осіб, що може призвести до неможливості виконання рішення суду, у випадку його задоволення.

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб - п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, та забороною вчиняти певні дії п.2 ч. 1 цієї ж статті.

В силу вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і рівності перед законом, оскільки мета забезпечення позову це тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

У відповідності до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З наданих до суду документів, вбачається, що позивач зареєстрований на території України, а саме: за адресою спірного об`єкта нерухомості, в матеріалах справа відсутні документи на підтвердження того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачу, у зв`язку з чим, судом вказане питання одночасно з вирішенням питання щодо забезпечення позову не вирішується.

Вивчивши матеріали справи, на предмет наявності підстав задоволення заяви, заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вимоги стосовно забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 , який зареєстровано за відповідачем у справі, є обґрунтованими, законними та частково співрозмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки спір між сторонами виник з приводу вказаного нерухомого майна, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, оскільки спірний об`єкт нерухомості до розгляду спору по суті може бути відчужений на користь третіх осіб, а відтак й порушить права позивача на судовий захист та останньому для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду.

При цьому, вимоги щодо накладення заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії з будинком задоволенню не підлягають, оскільки забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які дії є по суті самостійним видом (способом) забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 8, 151, 153, 353 ЦПК України, ст.ст. 1, 4, 6 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_3 , який, на підставі свідоцтва про право власності зареєстрований за ОСОБА_2 , індексний номер: 9798626.

В іншій частині заяву про забезпечення позову залишити без задоволення.

Копію ухвали для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя: