Справа № 222/1595/20
Провадження № 2-о/222/5/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

судді Доценко С.І.,

за участі секретаря судового засідання Болбат Н.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Нікольська селищна рада Нікольського району Донецької області, Приватний нотаріус Нікольського районного нотаріального округу Майшмаз Сергій Федорович, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 в період з 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлення факту необхідно їй для прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3 ..

В обґрунтування заяви зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 1979 року по 1987 рік В 1987 році шлюб розірвали, але продовжили проживати однією сім`єю, як в РФ, громадянами якої вони є, так і в Україні. Пока працювали, проживали в РФ разом, вели спільне господарство, вирішували побутові проблеми, мали сумісне майно, сімейний бюджет, робили заощадження, їздили на відпочинок, виховували дітей. До 2013 року ОСОБА_3 постійно мешкав в Російській Федерації, а після того як оформив пенсію за вислугою років почав частіше перебувати на території України з метою приведення їх житлового будинку до ладу. Вона продовжувала працювати в Російській Федерації, але ж у відпустку приїздила до чоловіка. Він також приїздив на свята до Російської Федерації. Кожного дня вони спілкувались за допомогою інтернет-зв`язку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, а тому заявниця просить суд визнати факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 без шлюбу з 1987 року по 03.11.2020 року.

Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та витребувано докази по справі з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби інформацію про перетин державного кордону ОСОБА_1 та з Нікольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) повний витяг про смерть ОСОБА_3 (а.с. 23)

Заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та наполягали на їх задоволені.

Заявниця зазначила, що вона уродженка с.Нікольське Донецької області. Тут проживають її батьки. В 1979 одружилась з ОСОБА_3 від шлюбу мають двох дітей. В 1987 році шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу вона разом з ОСОБА_4 продовжили жити як чоловік та жінка. Жили в Російській Федерації, громадянами якої вони є. Весь цей час з 1987 року до дня смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , вони проживала з ним однією сім`єю як чоловік та жінка, вели спільне господарство, мали сумісне майно, будували в АДРЕСА_1 . Після того як будинок був збудований і вона пішла на пенсію та отримала вид на проживання в Україні, вона постійно стала проживати з ОСОБА_3 . З 2003 року вона і ОСОБА_3 мали посвідки на проживання в Україні та були зареєстровані в Україні за однією адресою в новозбудованому будинку. В Російській Федерації вони були зареєстровані за різними адресами. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. На момент смерті вона знаходилася в Тюменській області Російської Федерації, де проходила чергове лікування. Після отримання повідомлення про смерть ОСОБА_3 вона повідомила про це дітям і вони разом з донькою приїхали на похорони. Похорони організовували разом. Вона бажає отримати спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , а тому просила суд встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 без шлюбу з 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . В РФ спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла донька, а син відмовився. Про смерть чоловіка їй повідомила ОСОБА_5 , яка допомагала їм по господарству.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засідання зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 без шлюбу не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини необхідно заявниці для отримання спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3 .

Представник заінтересованої особи Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву в якій зазначив, що Нікольська селищна рада не може ні підтвердити ні спростувати факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю і просить розглянути справу у відсутність представника селищної ради.

Приватний нотаріус Нікольського районного нотаріального округу Майшмаз С.Ф. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляду справи у його відсутність.

Заслухавши заявника, представника заявника, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право.

Відповідно до пункту 9 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Також Верховний Суд України зазначив, що доводити такий факт слід документами та доказами того, що між заявником та іншої особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні відносини - свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки з уповноважених органів про спільне проживання та ведення господарства.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Нікольське Нікольського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 03.11.2020 року Нікольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Харків) та повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 9 від 03.12.2020 року.

Згідно витягу заявником про смерть є ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою реєстрації спадкодавця по АДРЕСА_1 . (а.с. 7,32)

Відповідно до копії рішення Володарського районного суду Донецької області від 1.01.2010 року за ОСОБА_3 визнано право власності на будинок АДРЕСА_1 (ас.11-12)

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 зазначений власником домоволодіння АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації 30.08.2013 року.( а.с.13)

Згіднокопії будинкової книги будинку АДРЕСА_1 встановлено, що власником будинку зазначений ОСОБА_3 на підставі рішення суду від 11.01.2010 року. В зазначеному будинку, окрім власника, зареєстрованого з 17.07.2015 року були зареєстровані на момент його смерті ОСОБА_6 (з 22.04.2015 року) та ОСОБА_1 з 23.07.2018 року .(а.с.9-10, 11-12,13)

З довідки Головного центу обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 09.12.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент смерті ОСОБА_7 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала за межами ї України з 02.08.2020 року. (а.с. 37).

Відповідно до наданої заявницею копії трудової книжки серії НОМЕР_2 встановлено, що 3 1987 по 29.08.2018 року заявниця працювала за безстроковим трудовим договором на підприємствах Російської Федерації в м.Мегіон. В той же час судом встановлено, що спадкодавець в 2010-2013 році проживав в Україні, що підтверджено документами про оформлення права власності на будинок та з 2015 році був зареєстрований разом з іншою жінкою - ОСОБА_6 в домоволодінні АДРЕСА_1 , яка зі слів свідків та самої заявниці не є кровною родичкою померлого.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що знає ОСОБА_1 з дитинства. Через деякий час після одруження ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_3 поїхали до Росії. Приїжджали у відпустку до батьків. Почали будувати будинок по АДРЕСА_1 . Коли ОСОБА_4 вийшов на пенсію він почав постійно проживати в побудованому будинку, а ОСОБА_1 приїжджала у відпустку. Влітку 2020 року ОСОБА_4 також приїжджала. На момент смерті ОСОБА_4 її в смт. Нікольське не було. Хто займався похованням ОСОБА_4 він не знає, але поминки на 40 днів організовувала ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_3 проживав з нею по сусідству в будинку АДРЕСА_1 . Цей будинок він будував разом я ОСОБА_1 . В будинку ОСОБА_4 жив сам, а ОСОБА_4 приїздила влітку у відпустку. На момент смерті її з ним не було. На похорон ОСОБА_4 також приїжджала разом з донькою. ОСОБА_6 вона знає. Ця жінка не є родичкою померлого, вона приходила до нього постійно з того часу як ОСОБА_4 проживав в будинку. На похованні ОСОБА_6 також була.

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_3 проживав з нею по сусідству в будинку АДРЕСА_1 . В будинку він проживав сам, а ОСОБА_1 була в Російській Федерації та приїжджала лише у відпустку. На момент смерті ОСОБА_1 з ним не була, приїхала разом з донькою із РФ лише після його смерті.

Вислухавши заявницю,дослідивши надані та витребувані докази, суд вважає , що заява не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлюються факти, які мають юридичне значення, а саме суд встановлює обставини, з якими пов`язуються виникнення,зміна, чи припинення правовідносин.

Заявниця заявила, що встановлення зазначеного факту необхідно їй для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.1258 ЦК України встановлено черговість спадкування за законом. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини, відмови від її прийняття .

Відповідно до ст.1264 ЦК України лише у четверту чергу отримують право на спадкування особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

В ході судового розгляду встановлено, що заявниця не перебувала в шлюбі зі спадкодавцем, є громадянкою Російської Федерації, до 2018 року постійно працювала в Тюменьскій області РФ, ,має посвідку на проживання в Україні та зареєстрована в Україні спільно зі спадкодавцем лише з 23.07.2018 року.

В той же час спадкодавець має постійну реєстрацію в Україні с липня 2015 року і навіть до його реєстрації в новоствореному будинку, з 22.04.2015 року по день смерті спадкодавця, за адресою спадкодавця зареєстрована інша жінка ОСОБА_6 , яка не є кровною родичкою померлого.

Судом встановлено, що заявниця не проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті, а перебувала за межами України.

Її доводи про перебування в цей період на лікуванні в Російській Федерації не доведені доказами.

Допитані свідки пояснили, що заявниця проживала зі спадкодавцем лише коли приїжджала у відпустку (тобто не постійно).

Із пояснень заявниці в Російській Федерації вони з спадкодавцем були зареєстровані за різними адресами. Він за однією адресою з донькою, а вона окремо.

З її слів донька прийняла спадщину після смерті батька в Російській Федерації, а на власність в Україні вона не претендує, тому вона вирішила прийняти спадщину в Україні.

Таким чином, суду не надано беззаперечних доказів на підтвердження проживання заявниці однією сім`єю без шлюбу не менш як п`ять років на момент смерті спадкодавця, яке б давало право заявниці отримати статус спадкоємця четвертої черги. Факт її реєстрації спільно зі спадкодавцем становить 2 роки та не підтверджує проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини та ведення спільного господарства.

Окрім того, судом, зі слів заявниці, встановлено, що спадкодавець зареєстрований за постійним місцем проживання в РФ за однією адресою із донькою, яка за законом є спадкоємцем першої черги, і яка не пропустила строк для прийняття спадщини, не відмовилась від неї в установлений законом строк. А тому встановлення факту , про який просить заявниця не породжує для неї будь-яких юридичних наслідків, виходячи із встановленої ст.1258 ЦК України черговості спадкування за законом та наявності спадкоємців першої черги.

Суд не приймає як належні докази надані заявником на підтвердження факту сумісного проживання з спадкодавцем медичний висновок на ім`я ОСОБА_3 від 05.04.2019 року, медичні рецепти від 02.04.2019 року та 03.04.2019 року, процедурний лист ОСОБА_3 від 03.04.20219 року, посадочні талони без зазначення року, деталізація наданих послуг телефонного зв`язку абонента ОСОБА_1 за період з 02.11.2020 року по 04.11.2020 року ( яка не містить доказів спілкування зі спадкодавцем), копію трудової книжки серії НОМЕР_3 , виданої на ім`я ОСОБА_3 , свідоцтво про постановку ОСОБА_3 на облік в податковому органі за місцем проживання на території Російської Федерації, яке датоване 26.05.2000 року та квитанція на оплату податків від 09.11.2017 року.

Зазначені докази не підтверджують наявність фактичних шлюбних відносини між заявницею та спадкодавцем.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про встановлення факту проживання заявниці зі спадкодавцем однією сім`єю як чоловік і жінка без шлюбу не менш ніж пять років.

Судові витрати у справі окремого провадження відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 259, 263-268, 293, 315, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Нікольська селищна рада Нікольського району Донецької області, Приватний нотаріус Нікольського районного нотаріального округу Майшмаз Сергій Федорович, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя С.І. Доценко