ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року

м.Суми

Справа №592/6996/20

Номер провадження 22-ц/816/806/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

стягувач (скаржник) Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,

суб`єкт оскарження приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез Олександр Леонідович,

стягувач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 березня 2021 року за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на бездіяльність приватного виконавця та знаття арешту з грошових коштів, призначених для виплати заробітної плати, у складі судді Князєва В.Б., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в:

08 лютого 2021 року ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» звернулося до суду із скаргою, в якій просило:

- визнати незаконною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. щодо невинесення постанови про зняття арешту, накладеного постановою від 15 жовтня 2020 року ВП № 63300728 про арешт майна боржника в частині арешту банківського рахунку ТОВ «СМНВО» НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Перший Український міжнародний банк»;

- зняти арешт, накладений постановою ВП № 63300728 від 15 жовтня 2020 року про арешт коштів боржника, винесеною приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л. з грошових коштів, призначених для виплати заробітної плати працівникам ТОВ «СМНВО», а також сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, що підлягають сплаті при виплаті заробітної плати, що містяться на рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Перший Український міжнародний банк» ТОВ «СМНВО», адреса: м. Суми, вул. Горького, 58.

Свої вимоги мотивувало тим, що при примусовому виконанні ВП № 63300728 по виконанню виконавчого листа № 592/6996/20 від 24 вересня 2020 року, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми, приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л. винесена постанова від 15 жовтня 2020 року про арешт грошових коштів боржника, в тому числі, що містяться на зарплатному рахунку боржника в АТ «ПУМБ». 25 січня 2021 року ТОВ «СМНВО» звернулося до приватного виконавця Мукореза О.Л. з листом про зняття арешту із зарплатного рахунку, однак жодних дій по зняттю арешту приватним виконавцем вчинено не було. Вказувало, що зарплатний рахунок для виплати заробітної плати є рахунком зі спеціальним режимом використання, що прямо передбачено договором, укладеним між банком та товариством, а тому приватний виконавець був зобов`язаний його виокремити та не накладати арешт.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 березня 2021 року скаргу ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про визнання незаконною бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. щодо невинесення постанови про зняття арешту, накладеного постановою від 15 жовтня 2020 року ВП № 63300728 про арешт майна боржника, та зняття арешту, стягувач ОСОБА_1 , залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити скаргу товариства у повному обсязі.

Вказує, що у тексті ухвали суд першої інстанції навів виключно положення статей Закону України «Про виконавче провадження» та не зробив жодного висновку щодо вимог ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», та не обґрунтував рішення про відмову у задоволенні скарги.

Доводить, що банківський рахунок НОМЕР_1 , відкритий ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» в АТ «Перший Український міжнародний банк», згідноз п.1.13. Договору, в редакції додаткового договору від 23 червня 2020 року, має спеціальний режим використання, а саме: призначений для виплати заробітної плати, тому відповідно до ст. ст. 18, 52 Закону України «Про виконавче провадження» на нього не може бути накладено арешт і приватний виконавець повинен був з`ясувати призначення коштів на рахунку товариства та виокремити цей рахунок, а в разі накладення арешт знімається у порядку ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував при прийняття рішення висновки Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права при вирішенні тотожних спорів, не навівши підстав відступу від таких висновків. Також залишив поза увагою обставини, встановлені рішенням Сумського адміністративного суду, яке набрало законної сили, в аналогічних правовідносинах.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» - Гоча В.М., який підтримав доводи апеляційної скарги, стягувача ОСОБА_1 який заперечував проти її задоволення., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 вересня 2018 року між ПАТ «Перший Український міжнародний банк» та ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» було укладено договір банківського рахунку (а.с. 9-20).

23 червня 2020 року між ПАТ «Перший Український міжнародний банк» та ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» було укладено додатковій договір № 1 до договору банківського рахунку.

12 жовтня 2020 року представником стягувача ОСОБА_1 адвокатом Савостян Н.В. будо подано заяву про відкриття виконавчого провадження (а.с. 59).

13 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 592/6996/20, виданим 24 вересня 2020 року Ковпаківським районним судом м. Суми, ВП № 63300728, про стягнення з ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у розмірі 11766 грн 93 коп, а також середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 12 лютого 2019 року по 05 червня 2020 року включно у розмірі 51646 грн 42 коп, з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів та понесені судові витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи в сумі 1170,52 грн (а.с. 60).

15 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л. винесено постанову про арешт коштів боржника за виконавчим листом № 592/6996/20, виданим 24 вересня 2020 року (а.с. 8, 64).

Листом № 116/6984/07БТ від 20 жовтня 2020 року АТ «ПУМБ» повідомив приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. про те, що постанова ВП № 63300728 від 15 жовтня 2020 року про арешт коштів боржника, відносно накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках в АТ «ПУМБ» та належать боржнику ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» у межах суми 71262,96 грн, прийнята до виконання. Також банк повідомив про неможливість арешту рахунку НОМЕР_2 , оскільки вказаний рахунок є рахунком зі спеціальним режимом використання згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (а.с. 67).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.

Пославшись на положення Закону України «Про виконавче провадження» суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про визнання незаконною бездіяльності приватного виконавця та знаття арешту з коштів боржника.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, серед іншого, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Загальний порядок звернення стягнення на кошти боржника визначено у розділі VII Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 48, ч. 3 ст. 52, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Крім того, положеннями ч. ч. 1 та 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Згідно з положеннями пункту 8 розділу VІІІ «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

За зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Арешт на кошти боржника може бути накладено в національній та/або в іноземній валюті, про що зазначається у постанові.

Також положеннями ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що не підлягають арешту кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Із наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Тобто, виконуючи рішення суду, приватний виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Проаналізувавши вищевказану норму Закону, колегія суддів зазначає, що накладення арешту на кошти боржника є правовим механізмом створення можливості забезпечення належного і своєчасного виконання виконавцем у межах суми стягнення за виконавчим документом із врахуванням додаткових платежів.

При цьому, у випадку накладення приватним виконавцем арешту на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, передбачено відповідний порядок дій банку, іншої фінансової установи, при цьому постанова про арешт коштів боржника в цій частині не підлягає до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Приписами ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю, а накладення арешту на кошти, призначені для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати, що призводить до порушення конституційних прав працівників товариства.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що виплата установою працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншими кредиторами підприємства, а рахунки, передбачені для виплати заробітної плати, є рахунками зі спеціальним режимом, на які орган державної виконавчої служби відповідно до вимог законодавства не накладає арешт, оскільки накладення арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливить своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав на оплату праці громадян, які працюють на підприємстві.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на положення абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі договору банківського рахунку від 28 вересня 2018 року № 208826560, АТ «ПУМБ» відкрив позивачу рахунок № НОМЕР_3 у гривні/980, № 260412504 у гривні/980 та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України (а.с. 9-20).

Відповідно до п. 1.3. дія цього договору розповсюджується на обслуговування рахунку, а також інших поточних рахунків клієнта у національній та/або іноземній валютах, у т.ч. зі спеціальними режимами їх використання, карткових рахунків, які будуть відкриті клієнту в банку в момент або після укладання цього договору. За умови відкриття декількох рахунків клієнту на підставі цього договору термін «Рахунок» застосовується до кожного рахунку клієнта.

Рахунком, згідно умов вказаного договору є поточний рахунок, у тому числі рахунок за спеціальним режимом його використання, що відкривається у випадках, передбачених законами України та актами Кабінету Міністрів України, а також картковий рахунок.

23 червня 2020 року між ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» та АТ «ПУМБ» укладено додатковий договір № 1 до договору, яким доповнено договір банківського рахунку від 28 вересня 2018 № 208826560, а саме: пунктом 1.13 визначено, що рахунок № НОМЕР_1 на весь період його обслуговування використовується для проведення операцій з виплати/перерахування заробітної плати працівникам Товариства, обов`язкових податків, внесків та зборів, які нараховуються та сплачуються при виплаті заробітної плати. Пунктом 1.16 визначено, що інші умови договору поширюють свою дію на обслуговування зарплатного рахунку в частині, що не суперечить особливим умовам його використання, встановленим п. 1.13. цього Договору (а.с. 21).

Листом № 116/6984/07БТ від 20 жовтня 2020 року АТ «ПУМБ» повідомив приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. про те, що постанова ВП № 63300728 від 15 жовтня 2020 року про арешт коштів боржника, відносно накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках в АТ «ПУМБ» та належать боржнику ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» у межах суми 71262,96 грн, прийнята до виконання (а.с. 67).

Листом № 4 від 25 січня 2021 року ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» повідомляло приватного виконавця Мукореза О.Л. про встановлення особливостей функціонування рахунку товариства № НОМЕР_1 , як зарплатного в режимі спеціального використання і лише з метою забезпечення виплати/перерахування заробітної плати працівникам товариства, обов`язкових податків, внесків та зборів, які нараховуються та сплачуються при виплаті заробітної плати (а.с. 22-24).

Крім того, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року, справа № 480/6437/20, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року, у порядку часткового задоволення адміністративного позову ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», знято арешт, накладений постановою ВП № 61888905 від 11.09.2020 про арешт коштів боржника, винесеною головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ричкалем С.П., з грошових коштів, призначених для виплати заробітної плати працівникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», а також для сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, що підлягають сплаті при виплаті заробітної плати, що містяться на рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Перший Український міжнародний банк» (а.с. 81-87, 88-93).

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскільки спір у цій справі фактично виник з питань виконання постанови про накладення арешту та приватним виконавцем в оскаржуваній постанові не визначались конкретні рахунки, на яких містяться кошти, на які накладено арешт, належним та достатнім способом захисту прав боржника ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» є зняття арешту, накладеного постановою ВП № 63300728 від 15 жовтня 2020 року про арешт коштів боржника за виконавчим листом № 592/6996/20, виданим 24 вересня 2020 року, винесеною приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л. з грошових коштів, призначених для виплати заробітної плати працівникам ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», а також для сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, що підлягають сплаті при виплаті заробітної плати, що містяться на рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Перший Український міжнародний банк».

Отже, скарга ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» в цій частині підлягає задоволенню.

При цьому, виходячи з аналізу положень ст. ст. 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження», колегія судів вважає, що приватний виконавець при винесенні постанови про арешт коштів боржника вчинив дії, передбачені нормами чинного законодавства, які є обов`язковими для приватного виконавця, направленими на примусове виконання рішень.

У зв`язку з зазначеним вимоги скарги про визнання незаконною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. щодо невинесення постанови про зняття арешту, накладеного постановою від 15 жовтня 2020 року ВП № 63300728 про арешт майна боржника в частині арешту банківського рахунку ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Перший Український міжнародний банк», задоволенню не підлягають.

За встановлених обставин та вимог закону, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга ТОВ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на бездіяльність приватного виконавця підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» задовольнити частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 березня 2021 року скасувати.

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про визнання незаконною бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза Олександра Леонідовича щодо невинесення постанови про зняття арешту, накладеного постановою від 15 жовтня 2020 ВП № 63300728 про арешт майна боржника та зняття арешту, стягувач ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Зняти арешт, накладений постановою ВП № 63300728 від 15 жовтня 2020 року про арешт коштів боржника, винесеною приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л. з грошових коштів, призначених для виплати заробітної плати працівникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», а також сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, що підлягають сплаті при виплаті заробітної плати, що містяться на рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Перший Український міжнародний банк» Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», адреса: м. Суми, вул. Горького, 58.

У задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук