Справа № 490/985/20
н/п 2/490/2180/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

у складі головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі судових засідань Коптєвій Ю.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Миколаїв цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В

У лютому 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом, в якому просило, стягнути з ОСОБА_1 на його користь в розмірі 89406 грн. 85 коп., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту 57590 грн. 72 коп.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредити згідно ст. 625 ЦК України; заборгованості за пенею в розмірі 17802,91 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 4233,66 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач не виконав, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість у означеній сумі.

Від відповідач надійшов відзив на позов, в якому ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що у АТ КБ «Приватбанк» вона отримала картку для соціальних виплат, оскільки перебувала у відпустці по догляду за дитиною. На її думку те, що вона користувалася кредитними коштами не підтверджено наявними у справі доказами. Крім того, відповідачка заявила клопотання про застосування строків позовної давності щодо позовних вимог про стягнення з неї пені.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він просить задовольнити позовні вимоги повному обсязі, посилаючись на їх обґрунтованість.

У своїх запереченнях на відзив позивач вказала, що не погоджується з сумою заборгованості, які визначена у позовних вимогах. Посилаючись на те, що у даній справі обов`язок доказування покладено на позивача, з огляду на відсутність кредитного договору, підписаного нею, наявності розбіжностей, зокрема, у розмірі кредитного ліміту, у розрахунку відсотків, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2020 року у справі відкрито провадження у справі.

У період з лютого 2020 року по 03.01.2021 року справа перебувала в провадженні іншого складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 січня 2021 року визначено головуючого суддю Шолох Л.М .

Ухвалою суду від 12 січня 2021 року дану справу прийнято до провадження суддею Шолох Л.М. та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні клопотань відповідача, заявлених під час розгляду справи.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач станом на час розгляду справи бажання брати участь у судових засіданнях не виявив.

Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за його відсутності належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи та наявність відзиву на позов відповідача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на таке.

ОСОБА_1 09.07.2014 року підписала анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», у якій зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифів є договором між ним та АТ КБ «Приватбанк» є договором про надання банківських послуг. Також відповідач ознайомився та погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банка, які були надані йому для ознайомлення йому у письмовій формі. Відповідач зобов`язувався виконувати Умови та правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті ПриватБанку, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

На підставі цієї анкети-заяви АТ КБ «Приватбанк» видав відповідачу такі картки: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 зі строком дії до 05/21 (а.с. 119).

Факт отримання банківської картки у АТ КБ «Приватбанк» підтверджується наявною у матеріалах справи фотографією відповідачки (а.с. 136).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картки оформленої на ОСОБА_1 , кредитний ліміт картки, виданої їй з 09 липня 2014 року становив 500 грн; з 02 липня 2015 року 1000 грн; з 19 серпня 2015 року 1500 грн; з 20 вересня 2015 року 2500 грн; з 22 жовтня 2015 року 3000 грн; з 20 лютого 2016 року 4000 грн; з 06 квітня 2017 року 5000 грн; з 23 липня 2017 року 15000 грн; з 20 жовтня 2017 року 20000 грн; з 13 серпня 2018 року 25000 грн; з 26 березня 2019 року 0 грн (а.с. 153).

У період з 09 липня 2014 року до 01 січня 2020 року відповідач користувалася кредитними коштами, здійснюючи операції щодо зняття кредитних коштів, придбання продуктів харчування, поповнення мобільного телефона, користування послугою «Миттєва розстрочка», що підтверджується випискою з рахунка ОСОБА_1 (а.с. 110-115).

Слід зауважити, що ця виписка не містить даних про надходження на рахунок відповідача будь-яких соціальних виплат, тому доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що їй була видана лише картка для отримання соціальних виплат, а не картка з кредитним лімітом, не підтверджуються наявними у справі доказами (останній переказ на картку відповідача у сумі здійснено 05 січня 2019 року).

Відповідно до приписів частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

З аналізу цієї норми слідує, що обов`язок доказування у даній справі покладено як на позивача так і на відповідача. Доводи відповідача, що у даній справі обов`язок доказування покладено лише на АТ КБ «Приватбанк» є помилковими.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частина друга статті 207 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом. Користування такими кредитними коштами не заперечує і відповідач ОСОБА_1 у своїх поясненнях, які надійшли до суду 31 березня 2021 року та наявні у матеріалах справи.

Із наявних у справі матеріалів слідує, що АТ КБ «Приватбанк» виконав умови цього договору та надав відповідачу у користування кредитні кошти, а відповідач отримав у користування ці кошти, однак не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 57 590 грн 72 коп.

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку про необхідність стягнення суми з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» прострочене тіло кредиту у розмірі 57 590 грн 72 коп.

Що стосується стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафами, то суд звертає увагу на те, що анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» від 09 липня 2014 року, підписана відповідачем, не містить інформації щодо погодженого розміру пені, яка застосовується у разі невиконання чи неналежного виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором.

Пам`ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів не містять підпису відповідача, а отже, позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодився на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, ознайомившись з ними.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розумів саме ці умови та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені та штрафів а, саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому у цій справі не можна вважати Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Умови та правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», розміщені на сайті: www.privatbank.ua, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені (17 802,91грн.) та штрафів (фіксована частина - 500 грн., процентна складова - 4 233,66 грн.) є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Такі висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Що стосується стягнення 3 % річних, то відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що боржником прострочено виконання грошового зобов`язання за вказаним вище договором, то суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних відсотків в розмірі 9279,56 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Слід зауважити, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову, як того вимагає частина перша статті 81 ЦПК України.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 57590 грн. 72 коп. та 3% річних в розмірі 9279 грн. 56 коп. Всього 66870,28 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до змісту частин першої та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у справі, що розглядається, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, то з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути судовий збір у розмірі 1572,30 грн (74,8% х 2102:100 = 1572,30 грн), тобто пропорційно до задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 76, 81, 141, 259-265, 273, 280 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 09.07.2014 року у розмірі 66870 (шістдесят шість тисяч вісімсот сімдесят) грн 28 коп., з них 57 590 грн 72 коп. - прострочене тіло кредиту та 9279 грн 56 коп. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України.

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1572 грн 30 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст виготовлено 17 травня 2021 року.

Інформація про сторони:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , рах. № НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО №305299, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Суддя Л.М. Шолох