Справа № 508/313/21
Провадження № 2/508/191/21
УХВАЛА

Іменем України

"25" травня 2021 р. смт. Миколаївка

суддя Миколаївського районного суду Одеської області Банташ Д.С., розглянувши матеріали справи за позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

11.05.2021 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить ухвалити рішення, яким: стягнути заборгованість з ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 07.10.2011 року в сумі 29 802.86 грн.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Банташ Д.С.

Згідно статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.ч. 6 та 7 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Як вбачається з відповіді Управління ДМС України в Миколаївській області відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, яка надійшла на адресу суду 25.05.2021 року відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до юрисдикції Миколаївського районного суду Одеської області.

Частиною 9 статті 187 ЦПК України передбачено, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Слід звернути увагу, що недотримання судом правил виключної підсудності є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ст. 378 ч. 1 ЦПК України ).

Також варто зазначити, що визначення правильної юрисдикції того чи іншого спору має важливе значення. З нього приводу, в пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів NN 2,4,7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ термін «Встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (рішення у справі «Занд проти Австрії»), У рішенні ЄСПЛ «Сокуренко і Стригун проти України» суд повторює, що як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, зазначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

У рішенні ЄСПЛ у справі «Коем та інші проти Бельгії» Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

У рішенні у справі «ТОВ «Базальт-Імпекс» проти України» від 1 грудня 2011 року, ЄСПЛ зауважив, що всупереч ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Верховний Суд України проігнорував висновки Європейського суду, викладені у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України», яке на час провадження у справі заявника вже було перекладено українською мовою і надруковано в офіційному юридичному виданні, тому визнав порушення ст.6 Конвенції.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що зазначена цивільна справа не підсудна Миколаївському районному суду Одеської області, а згідно територіальної юрисдикції вирішення цього спору відповідно до діючого цивільного процесуального законодавства віднесено до Миколаївського районного суду Миколаївської області, таким чином у контексті прецедентної практики ЄСПЛ «суд встановлений законом» у зазначеній справі - це Миколаївський районний суд Миколаївської області.

Згідно з ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 31 ЦПК України, суд,

постановив:

Матеріали цивільної справи № 508/313/21 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - передати на розгляд до Миколаївського районного суду Миколаївської області (64036, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Веселинівська,43 ).

Передачу справи на розгляд до Миколаївського районного суду Миколаївської області (64036 м.Миколаїв, вул. Веселинівська,43) здійснити на підставі даної ухвали не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Д.С. Банташ