ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року

м.Суми

Справа №579/2194/20

Номер провадження 22-ц/816/801/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

сторони справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 11 березня 2021 року в складі судді Кибець І.А., ухваленого в м. Кролевець,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у грудні 2020 року, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») просило стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.08.2016 року в розмірі 16108,29 грн та судові витрати в розмірі 2102,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 25.08.2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, шляхом підписання анкети заяви, за умовами якого позивач надав позичальнику кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що може бути змінений банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, який є договором приєднання, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 28.10.2020 року, виникла заборгованість 16108,29 грн, яка складається з: 16108,29 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту. Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що і стало підставою звернення до суду.

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 11.03.2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі не було досягнуто домовленості у належній формі щодо істотних умов кредитного договору, передбаченій законодавством, а наданими позивачем доказами, а саме розрахунком заборгованості, довідкою про видані кредитні карти, паспортом споживчого кредиту не доводиться наведені банком підстави про видачу відповідачу кредитних коштів на підставі підписаної анкети-заяви від 25.08.2016 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

При цьому вказує, що банком надані належні та допустимі докази, які свідчать про те, що він має право на стягнення з відповідача всіх сум, заявлених у позові. Зазначає, що укладаючи кредитний договір, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, тарифами банку складають між ним та банком договір, умови якого він зобов`язується виконувати, що підтверджується підписом у заяві. Крім того, вказує, що отримання кредитних коштів та користування ними, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості, свідчить про згоду позичальника з умовами договору, а наданий розрахунок заборгованості відповідачем не спростований.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не направлено.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається із цивільної справи, що 25.08.2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 відбулось підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 15).

Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне «Я согласен(-на) с тем, что данное заявление вместе с Условиями и Правилами предоставления банковских услуг и тарифами, правилами пользования, основными условиями обслуживания и кредитования, расположенными в рекламном буклете, составляют между мной и банком договор о предоставлении банковских услуг. Я ознакомился(-ась) с договором о предоставлении банковских услуг до его заключения и согласен (-на) с его условиями, экземпляр договора о предоставлении банковских услуг согласен (-на) получить путем распечатки с офмициального сайта www.privatbank.ua. Я обязуюсь исполнять требования Условий и Правил предоставления банковских услуг, а также регулярно ознакомляться с их изменениями на сайте Приватбанка www.privatbank.ua.».

Будь-яких яких інших умов кредитування (розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, тощо) в анкеті-заяві не зазначено.

Додані банком до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які були предметом дослідження в суді першої інстанції, відповідачем не підписані (а.с. 18 - 55).

Користування кредитними коштами ОСОБА_1 підтверджується випискою по картковому рахунку за період з 21.09.2018 року по 08.10.2020 року (а.с. 65-66).

Відповідно до наданої банком довідки ОСОБА_1 на підставі підписаного ним кредитного договору №б/н (без зазначення дати) було видано кредитні катки: 10.07.2017 року №855483 терміном дії до липня 2021 року, 21.09.2018 року №519821 терміном дії до серпня 2022 року та 16.10.2018 року № НОМЕР_1 терміном дії до жовтня 2022 року (а.с. 13).

Також, банком долучено до позову підписаний 25.08.2018 року ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту, який містить різні умови кредитування (розмір кредитного ліміту, розмір пільгової та процентної ставки, поза межами пільгового періоду, реальної відсоткової ставки, та інші умови кредитування) в залежності в типу кредитного продукту: карта універсальна, карта універсальна Gold (а.с. 16-17).

Представлений до позову банком розрахунок кредитної заборгованості за період з 25.08.2018 року по 28.10.2020 року складає 16108,29 грн, з яких: 16108,29 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту (а.с. 9-12).

Підставами позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, який було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості за тілом кредиту, відповідно до вказаним Умов та правил, а також Тарифів банку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Як передбачено частиною другою статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку ОСОБА_1 банком за рахунок коштів внесених позичальником в рахунок погашення заборгованості здійснювалось погашення, крім тіла кредиту, і заборгованості за нарахованими банком відсотками.

Однак, таке нарахування та списання вказаних сум є необґрунтованими, оскільки у анкеті-заяві від 25.08.2016 року, підписаної сторонами, процента ставка не зазначена. А правила ч. 1 ст. 634 ЦК України в даному випадку не підлягають застосуванню, оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Підписаний ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту хоча і містить такі умови кредитування як розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки та інші умови кредитування, проте з наданого паспорту не можливо встановити з якими саме умовами кредитування погодився відповідач підписуючи вказаний документ, а в наданій банком довідці про видані кредитні карти не зазначено вид кредитної карти відповідно до паспорту споживчого кредиту - карта універсальна чи карта універсальна Gold.

При цьому, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, а також виходячи з вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Тобто, АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Проте, в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, банком не було доведено про видачу кредиту (кредитної картки) на підставі підписаної відповідачем анкети-заяви від 25.08.2016 року, оскільки з наданої банком довідки вбачається, що було вперше видано кредиту карту 10.07.2017 року, а паспорт споживчого кредиту було підписано 25.08.2018 року, з цієї дати і містить розрахунок заборгованості за кредитом та виписка по картковому рахунку останнього.

Крім того, слід зазначити, що до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів відповідач неправомірно нарахував ще й відсотки, хоча докази про погодження з відповідачем на вчинення вказаних дій позивач суду не надав і матеріали справи цього не містять. Вказані відсотки банк самовільно нарахував відповідачу, що відображено у відповідній колонці «Відсотки погашені за рахунок кредиту», додавши їх до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, внаслідок чого неправомірно збільшив тіло кредиту.

При цьому, згідно розрахунку заборгованості за період з 25.08.2018 року по 28.10.2020 року сума фактично отриманих кредитних коштів (тіло кредиту) складає 35710,79 грн, а сума фактично сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту становить 51470,29 грн.

За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для задоволення вимог банку щодо стягнення тіла кредиту.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 11 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко