У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Лісовська О.В., розглянувши заяву представника позивачів про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма Висотгарантбуд», третя особа: Департамент з питань державного архітектурного будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), про знесення самочинно збудованої будівлі та відновлення стану території, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та інші звернулися до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_6 та інших про знесення самочинно збудованої будівлі та відновлення стану території. Позовні вимоги мотивовано тим, що на земельних ділянках по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 триває будівництво двох багатоквартирних житлових будинків. Позивачі вважають, що будівництво відбувається незаконно, без отримання відповідних дозвільних документів та з порушенням діючого законодавства. На підставі викладеного позивачі просили суд зупинити незаконне будівництво за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідачів знести самочинно збудовані будівлі за вказаними адресами; зобов`язати відповідачів відновити стан території за даними адресами.

У подальшому представником позивача подано до суду заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої змінено предмет, виключено з переліку позовних вимог вимогу про зупинення незаконного будівництва.

18.05.2021 року до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам, особам, з якими він уклав договори, що дозволяють здійснювати будівництво, та будь-яким іншим особам, проводити будівельні роботи на земельних ділянках з кадастровими номерами :62:264:0028 та :62:039:00670, що розташовані за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . Заява мотивована тим, що станом на 17.05.2021 року будівництво на вказаних ділянках продовжується, зведено майже семиповерховий будинок. Представник вважає, що, враховуючи факт продовження будівництва, невжиття заходів до його зупинення істотно ускладнить або навіть унеможливить виконання рішення суду.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред"явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюються для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Згідно із п. 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном) тощо.

Як вбачається з поданої заяви, заявник просить суд заборонити відповідачам, особам, з якими він уклав договори, що дозволяють здійснювати будівництво, та будь-яким іншим особам, проводити будівельні роботи на земельних ділянках з кадастровими номерами :62:264:0028 та :62:039:00670, що розташовані за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

При цьому слід зазначити, що представником позивачів не наведено перелік осіб, яким він просить заборонити вчиняти певні дії, крім відповідачів, що позбавляє суд можливості перевірити доцільність застосування саме такої заборони.

Також заявником не надано доказів на підтвердження того, що на даний час здійснюється будівництво, а також на якій воно стадії.

Крім того, представником позивачів не наведено обґрунтування того, яким чином невжиття заходів ускладнить або унеможливить виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, а також які наслідки настануть для позивачів.

Суд не вбачає з поданої заяви наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивачів та ймовірність ускладнення виконання судового рішення у разі задоволення позову при невжитті таких заходів.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що підстав для задоволення заяви представника позивачів про забезпечення позову немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 151 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивачів про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя О.В.Лісовська