Справа №443/1528/21
Провадження №2/443/1315/21
РІШЕННЯ

іменем України

25 листопада 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Жидачівської міської ради про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 (позивачка) подала до суду позов до ОСОБА_2 (відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Жидачівської міської ради, у якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно їхніх малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування вимог щодо предмета спору покликається на те, що від спільного проживання з ОСОБА_2 у них народилися діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Жидачівського районного суду від 28.05.2021 шлюб між ними розірвано. З того часу вона проживає з дітьми у будинку своїх батьків, а відповідач у своїх батьків. Відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається їхнім вихованням, не провідує дітей, не цікавиться їхнім здоров`ям, не забезпечує харчуванням, не цікавиться їх навчанням, жодного разу не відвідав шкільні заходи та не підтримує зв`язок зі школою. Крім цього відповідач не сплачує аліменти, тому станом на травень 2021 має заборгованість у сумі 14 400 грн. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Жидачівської міської ради від 26.08.2021 №4023 вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно їхніх малолітніх дітей.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про визнання позову та розуміння наслідків такого визнання.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Позивачкою подано заяву про розгляд підготовчого засідання за її відсутності та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.34).

Представником позивачки подано заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.43).

Відповідачем подана заява про визнання позову та розгляд справи за його відсутності (а.с.35).

Представником третьої особи подано заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.36).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 11.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.27-28).

Ухвалою підготовчого засідання від 01.11.2021 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.40-41).

Ухвалою судового засідання від 25.11.2021 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.45).

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження від 11.11.2009 та 25.10.2012 (а.с.7,8).

Згідно з виконавчим листом Жидачівського районного суду Львівської області від 05.03.2021, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 200,00 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.12.2020 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.13).

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 28.05.2021 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 14.07.2009 у Вільхівецькій сільській раді Жидачівського району Львівської області, актовий запис №6, розірвано (а.с.17-19).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 01.06.2021, заборгованість божника ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.06.2021 становить 14 400 грн (а.с.14-15).

Висновком органу опіки та піклування Жидачівської міської ради від 26.08.2021 №4023 встановлено доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4-6).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю обставин, які свідчать про ухилення батька малолітніх дітей від виконання своїх обов`язків по їх вихованню.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі СК України), Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закон №2402-III) та Конвенції ООН про права дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Приписами частин 1, 2 статті 12 Закону №2402-III визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно з положеннями частини 2 статті 15 Закону №2402-III батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, обставина проживання батька (матері) дитини окремо від неї не звільняє батька (матір) від обов`язку брати участь у вихованні цієї дитини.

Положеннями частин 1, 4 статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України, суд враховує норму статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до якої Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сторона позивачки, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на ухилення батьком дітей від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Надаючи оцінку аргументам сторони позивачки, суд зауважує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд підкреслює, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою як для батька (матері), так і для дитини серйозні правові наслідки, однак, водночас, зауважує, що за певних обставин це є єдиним способом забезпечення якнайкращих інтересів дітей.

Суд бере до уваги визнання позову відповідачем, однак також здійснює аналіз його поведінки на підставі досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, наявні у справі докази переконливо свідчать про те, що відповідач тривалий час взагалі не займається виховання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не піклується про них та їх розвиток, не спілкується з ними, не цікавиться їхнім здоров`ям, життям та навчанням. Матеріали справи не містять жодних фактичних даних, які б вказували на наявність у відповідача труднощів чи перешкод, що унеможливлюють виконання ним обов`язку по вихованню дітей, тобто наявність об`єктивних причин, які не залежали від його волі, пояснюють та, в певній мірі, виправдовують таку поведінку відповідача.

Таким чином, з огляду на викладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що відсутність будь-яких дій зі сторони відповідача ОСОБА_2 стосовно своїх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо їх виховання, є свідомою, а відтак умисною та винною поведінкою. Така поведінка відповідача свідчить про нехтування своїми обов`язками щодо виховання дітей, тому дає підстави стверджувати, що він усвідомлено ухиляється від виконання цих обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статті 51 Конституції України, статей 155, 164-166 Сімейного кодексу України, статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: Львівська область, Стрийський (колишній Жидачівський) район, с. Вільхівці, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: Львівська область, Стрийський район (колишній Жидачівський район), с.Тейсарів, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування Жидачівської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав стосовно його малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 01 грудня 2021 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів