Справа № 159/3893/20 Провадження №22-ц/802/54/21 Головуючий у 1 інстанції:Панасюк С. Л.
Категорія:77 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

03 лютого 2021 року місто Луцьк
Судді колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Волинського апеляційного суду Бовчалюк З.А. стосовно постанови Волинського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Опорного навчального закладу «Люблинецька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Люблинецької селищної ради про поновлення на роботі за апеляційною скаргою представника відповідача Опорного навчального закладу «Люблинецька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Люблинецької селищної ради Хвиць Руслани Петрівни, ухваленої за результатами перегляду рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2020 року.
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Опорного навчального закладу «Люблинецька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Люблинецької селищної ради Волинської області про визнання незаконним наказу та поновлення на роботі.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2020 року поновлено ОСОБА_1 на посаді вчителя біології Опорного навчального закладу «Люблинецька загальноосвітня школа І-III ступенів» Люблинецької селищної ради Волинської області з 02.07.2020 на умовах строкового трудового договору з періодом роботи з 01.07.2020 по 30.06.2021. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі допущено до негайного виконання. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов в даній справі, суд першої інстанції керувався тим, що відповідачем не доведено факт відмови позивача в укладенні строкового трудового договору, а отже звільнення відбулось неправомірно і у разі відсутності відмови працівника, слід рахувати, що договір продовжений мовчазною згодою.

03 лютого 2021 року Волинський апеляційний суд ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу представника відповідача Опорного навчального закладу «Люблинецька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Люблинецької селищної ради Хвиць Р. П. залишив без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2020 року в даній справі без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що звільнення відповідача відбулося з порушенням Закону України «Про повну загальну середню освіту» № 463-ІХ. Керівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти до 01 липня 2020 року були зобов`язані припинити безстрокові трудові договори з педагогічними працівниками, яким виплачується пенсія за віком, з одночасним укладенням з ними трудових договорів строком на один рік, а підставою для цього є не згода працівника, а імперативна норма п. 2 ч. 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту».

На думку колегії суддів наведе свідчить, що відповідач мав до 01 липня 2020 року видати наказ про припинення з позивачем безстрокового трудового договору та укласти з нею трудовий договір строком на один рік. Згоди позивача на укладення строкового трудового договору відповідно до п. 2 ч. 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту» не вимагалось.

Крім того, Закон України «Про повну загальну середню освіту» не зобов`язує працівника подавати у певний строк адміністрації заяву про згоду укласти строковий трудовий договір та ще й з умовою, що якщо така заява не буде подана, працівник буде звільнений. Закон містить імперативну норму про те, що безстроковий трудовий договір безумовно припиняється, а працівнику гарантується продовження роботи строком на 1 рік, подання заяви працівником не вимагається, та після створення адміністрацією нових умов роботи такий працівник може відмовитися працювати на нових умовах. Для того щоб працівник виявив свою незгоду з новими умовами роботи, адміністрація створює умови роботи (видає наказ про припинення безстрокового трудового договору і укладення строкового трудового договору) і лише після цього з`ясовує, чи бажає працівник продовжувати роботу, чи ні.

З такими висновками колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Волинського апеляційного суду не погоджуюся та відповідно до статті 35 ЦПК України висловлюю окрему думку.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Усі трудові правовідносини повинні ґрунтуватися на принципах соціального захисту та рівності для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором, що, зокрема, має відображатись у встановленні вичерпного переліку умов та підстав припинення таких відносин.

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін та таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є: підстави, передбачені іншими законами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працювала у відповідача на умовах безстрокового трудового договору на посаді вчителя біології.

Законом України «Про повну загальну середню освіту» від 16 січня 2020 року № 463-ІХ (далі Закон), яким визначено правові, організаційні та економічні засади функціонування і розвитку системи загальної середньої освіти було визначено, що педагогічні працівники, які досягли пенсійного віку та яким виплачується пенсія за віком, можуть працювати за строковим трудовим договором.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з педагогічними працівниками державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, яким виплачується пенсія за віком, згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. До 1 липня 2020 року керівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти зобов`язані припинити безстрокові трудові договори з педагогічними працівниками таких закладів освіти, яким виплачується пенсія за віком, з одночасним укладенням з ними трудових договорів строком на один рік.

Отже, зазначена норма поширюється на педагогічних працівників закладів загальної середньої освіти, яким виплачується пенсія за віком.

Повідомленням від 23 квітня 2020 року № 29 Опорний навчальний заклад «Люблинецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів» надіслав на адресу позивача пропозицію укласти строковий трудовий договір. Згідно тексту пропозиції відповідач запропонував позивачу укласти договір з 01 липня 2020 року строком на один рік. Про згоду або відмову від пропозиції просив повідомити заявою навчальний заклад. Також ОСОБА_1 було попереджено, що якщо до 30 червня 2020 року вона не надасть письмової згоди, її буде звільнено у зв`язку з відмовою укласти строковий трудовий договір на підставі п.9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України та пункту 2 частини 3 розділу Х Закону № 463 без вихідної допомоги. Дане повідомлення було отримано позивачем завчасно, що нею і не заперечувалось та не спростовувалось.

Наказом № 51-к/тр від 01 липня 2020 року позивача було звільнено з 01.07.2020 у зв`язку з відмовою укласти строковий трудовий договір на підставі п.9 ст.36 КЗпП України, п.2 ч.3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту» № 463, без вихідної допомоги.

Задовольняючи позов в даній справі суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд вважають, що позивач в травні 2020 року подала заяву про надання їй відпустки з 01.07.2020 по 26.08.2020, отримавши перед цим попередження про можливе припинення трудових відносин з того ж таки 01.07.2020. Вказана заява позивача не може тлумачитися інакше як намір позивача продовжувати трудові відносини з відповідачем на нових, визначених законом, умовах. Звільняти за такої обставини позивача без з`ясування у неї її намірів недопустимо. Відповідач не довів, що він у період з 23.04.2020 до 01.07.2020 робив будь-що для того щоб з`ясувати позицію позивача щодо роботи на умовах строкового трудового договору.

Законом України «Про повну загальну середню освіту», який набрав чинності 18 березня 2020 року було визначено механізм переведення працівників, яким виплачується пенсія за віком, з безстрокових трудових договорів на строкові на один рік, після закінчення строку дії яких могли укладатися нові договори строком від 1 до 3 років відповідно до абзацу третього частини другої статті 22 Закону. За змістом перехідних положень педагогічний працівник, який отримує пенсію за віком, міг бути звільнений до 1 липня 2020 року лише у випадку небажання продовжувати свою педагогічну діяльність на основі строкового трудового договору.

Листом, який скерований у навчальні заклади, від 08 квітня 2020 року № 1/9-201 «Щодо загальних питань впровадження ЗУ «Про повну загальну середню освіту» Міністерство освіти і науки України виклало рекомендації щодо процедури переведення педагогічних працівників, яким виплачується пенсія за віком з безстрокових трудових договорів на строкові.

З змістом ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником.

До трудового договору застосовуються загальні положення щодо правочинів, визначені нормами Цивільного законодавства.

Загальними засадами цивільного законодавства є зокрема: свобода договору. ( ст. 2 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ч. 1 ст. 627 ЦК України) .

Відповідно до положень статті 21 КЗпП України укладення трудового договору, як і будь-якої іншої двосторонньої угоди, потребує згоди як працівника, так і власника або уповноваженого ним органу. Зазначеним забезпечується оптимальне узгодження інтересів роботодавця і особи, яка бажає укласти трудовий договір, інакше роботодавець буде позбавлений можливості у повному обсязі виконувати свої функціональні обов`язки щодо підбору та розміщення кадрів і нести відповідальність за той обсяг роботи, за який він відповідає за законом.

Згаданим листом Міністерства освіти і науки України навчальним закладам було рекомендовано повідомити працівника про його переведення на строковий трудовий договір не пізніше ніж за два місяці до дня видання наказу про його переведення (але не пізніше 30 квітня). Таке повідомлення може відбуватися у будь-який зручний і доступний спосіб, у тому числі шляхом надсилання на адресу педагогічного працівника рекомендованого листа з повідомленням про вручення. Наказ про переведення видається керівником закладу освіти виключно на підставі згоди працівника на продовження трудових відносин на умовах строкового трудового договору. Така "згода" має бути надана шляхом написання педагогічним працівником відповідної письмової заяви, або шляхом підписання ним письмового строкового трудового договору (у разі, якщо керівник закладу освіти запропонував підписання такого договору), або в будь-який інший зручний спосіб, погоджений між педагогічним працівником і керівником закладу освіти. У разі ж ненадання педагогічним працівником до 1 липня 2020 року відповідної письмової згоди на продовження трудових відносин на умовах строкового трудового договору керівник закладу освіти має звільнити такого педагогічного працівника на підставі пункту 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку з відмовою продовжувати трудові відносини на умовах строкового трудового договору.

Вказані рекомендації у повному обсязі узгоджуються з вимогами трудового та цивільного законодавства щодо свободи договору.

Тобто, виключно за поданою заявою працівника з підтвердженням згоди на укладення строкового договору, роботодавець міг виконати вказівки ЗУ «Про повну загальну середню освіту" щодо переведення з безстрокового на строковий договір, враховуючи принципи свободи договору.

Відповідно до абзацу третього частини другої статті 22 Закону педагогічні працівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, які досягли пенсійного віку та яким виплачується пенсія за віком, працюють на основі трудових договорів, що укладаються строком від одного до трьох років. Це означає, що при досягненні педагогічним працівником пенсійного віку та отримання ним пенсії за віком керівник закладу освіти має перевести такого працівника з безстрокового трудового договору на строковий відповідно до зазначеної вище процедури.

Відповідно до абзацу дев`ятого частини третьої статті 38 Закону України "Про повну загальну середню освіту" керівник закладу загальної середньої освіти має право укладати угоди (договори, контракти) з фізичними та/або юридичними особами відповідно до своєї компетенції згідно з пунктом 3 частини першої статті 24 Кодексу законів про працю України контракт укладається виключно у письмовій формі.

Відповідно до норм ЗУ "Про повну загальну середню освіту", адміністрацією закладу 23 квітня 2020 року було видано наказ № 26/1-к/тк «Про попередження педагогічних працівників». За змістом наказу попереджено педагогічних працівників ОНЗ «Люблинецька ЗОШ I- ступенів» про продовження трудових відносини на умовах строкового трудового договору на 1 рік. В списку осіб, які попереджалися про зміни умов праці була і вчитель біології ОСОБА_1 . Із наказом вона ознайомилася, проставивши свій підпис, про що свідчить копія вказаного наказу ( а.с. 41).

Повідомлення № 29 від 23.04.2020 року було надіслано рекомендованим листом ОСОБА_1 і було нею отримано. В повідомленні вказано, про необхідність надання згоди, або відмову від пропозиції продовжувати співпрацю на умовах строкового трудового договору у письмовому вигляді, шляхом надіслання письмової заяви роботодавцю. Роз`яснено якщо до 30.06.2020 року така заява не буде подана роботодавцю, то особа буде звільнена в зв`язку з відмовою укласти строковий трудовий договір на підставі пункту 9 ст. 36 КЗпП України та п. 2 ч.3. розділу1 Закону України «Про повну загальну середню освіту» від 16.01.2020 року № 463-ІХ.

Аналізуючи зміст наказів та їх своєчасне скерування на адресу працівника, доходжу висновку, що роботодавець в чіткій відповідності до приписів Закону дотримався процедури щодо переведення працівників з безстрокового на строкові договори, з метою приведення трудових договорів у відповідність Закону України «Про повну загальну середню освіту» від 16.01.2020 року № 463-ІХ.

В свою чергу ОСОБА_1 не надала переконливих доказів, що нею у передбачений Законом порядок, шляхом надання роботодавцеві письмової заяви, було погоджено укладення строкового трудового договору.

В судовому засіданні встановлено, що заяви, які подавалися вчителями, що отримують пенсійні виплати, і бажали продовжувати трудові відносини реєструвалися в журналі реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян при цьому заява ОСОБА_1 не була зареєстрована, оскільки навчальним закладом не отримувалась.

Заява ОСОБА_1 в травні 2020 року про надання її щорічної відпустки з 01 липня 2020 року не є згодою про продовження трудових відносин.

Крім того, як вбачається з резолюції, яка вчинена на заяві про відпустку питання надання відпустки відкладено у зв`язку з врученням ОСОБА_1 повідомлення № 29 від 23.04.2020 року.

Твердження позивачки, що вона ознайомилася із наказом про надання щорічної відпустки є безпідставними, оскільки не підтверджено належними доказами. Копія наказу № 1-к/тм від 26.05.2020 року, який доданий до позовної заяви не містить підпису керівника та відповідної печатки, а тому не може вважатись оригіналом документу.

Про те, що заява про згоду на укладення строкового трудового договору вчителем біології ОСОБА_1 не подавалася, свідчить також акт про розгляд заяв вчителів-пенсіонерів від 01.07.2020 року, де зафіксовано факт, що відсутні заяви таких вчителів: ОСОБА_2 ,- вчителя математики, ОСОБА_1 ,- вчителя біології, ОСОБА_3 ,- вчителя зарубіжної літератури. Акт підписано комісією з трудових спорів в складі заступника директора ОСОБА_4 , завідуючого господарством ОСОБА_5 , вчителем біології, географії ОСОБА_6 . Інші 10 вчителів-пенсіонерів вчасно подали заяви і з ними було укладено строкові трудові договори. Інших доказів, які б стверджували протилежне позивач суду не надала.

01.07.2020 року з усіма педпрацівниками, які отримують пенсій виплати, було заключено строкові трудові договори, оскільки такими були подані письмові заяви.

Строковий трудовий договір не може бути укладений без згоди на те працівника. Згоди позивача не було, відтак договір не був укладений. Наказ про звільнення був виданий з врахуванням вимог, як трудового законодавства так і ЗУ «Про повну загальну середню освіту».

Доводи суду апеляційної інстанції про те, що відповідачем не доведено відмова позивача в укладенні строкового трудового договору, а отже звільнення відбулось неправомірно і у разі відсутності відмови працівника, слід рахувати, що договір продовжений мовчазною згодою не заслуговує на увагу та зроблений з порушенням норм Закону .

Саме на працівнику, який бажає продовжувати роботу у освітньому закладі, покладено обов`язок подати відповідну згоду, а на роботодавця - видати відповідний наказ, укласти трудовий договір.

На мою думку, з врахуванням встановлених обставин справи та норм матеріального права, які підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд мав задовольнити апеляційну скаргу відповідача та ухвалити постанову про відмову в задоволені позову ОСОБА_1 до Опорного навчального закладу «Люблинецька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Люблинецької селищної ради про поновлення на роботі.

Суддя Волинського

апеляційного суду З.А Бовчалюк