ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1250/20 Номер провадження 22-ц/814/1167/21Головуючий у 1-й інстанції Назарьова Л. В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Бондаревська С.М., Дряниця Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 лютого 2021 року, постановлене суддею Назарьовою Л.В.,

по справі за позовом управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

04.09.2020 управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі - управління) звернулося в Комсомольский міський суд Полтавської області із позовом про стягнення із ОСОБА_1 суми виплаченої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, що за період із 01.08.2012 по 31.12.2015 склала 15 582,90 грн.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що ОСОБА_2 на підставі п.5 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 №189, за період із 01.08.2012 по 31.12.2015 на утримання сина, ОСОБА_3 , 2005 р.н. виплачено 15 582,90 грн. тимчасової допомоги.

Під час проведення щорічної інвентаризації управлінням виявлено припинення виплати тимчасової допомоги та 09.10.2017 ОСОБА_1 , який зобов`язаний за рішенням суду сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , направлено вимогу про добровільну сплату сплачених коштів.

Оскільки відповідачем у добровільному порядку кошти не повернуті позивач просить стягнути виплачену допомогу в судовому порядку.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.10.2020 справу за позовом управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів - передано за підсудністю на розгляд до Кобеляцького районного суду Полтавської області./а.с.23/

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04.02.2021 у задоволенні позову управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем при зверненні в суд із позовом пропущено строк позовної давності, про застосування наслідків якого заявлено відповідачем.

Управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області з рішенням районного суду не погодилося та з підстав, попередньо викладених у позові, оскаржило в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані вимогами Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 №189, положенням ст.ст.18,27 Конвенції про права дитини, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», якими гарантовано права дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; а також положеннями ч.10 ст.181 СК України, згідно якої суми наданої управлінням дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Цитуючи положення статей 253, 256, 257, 261 ЦК України, доводить, що за змістом наведених норм початок перебігу позовної давності збігається із моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, а тому датою початку перебігу позовної давності позивач вважає 28.09.2017, а саме, дату винесення розпорядження про закриття особової справи та припинення виплат.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

14.05.2021 до апеляційного суду надійшла заява Управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області про розгляд справи за відсутності представника управління. Вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, що згідно ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить таких висновків.

Судом першої інстанції установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ./а.с.5/

18.01.2012 Комсомольським міським судом Полтавської області видано виконавчий лист справа №2/1612/272/12, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 10.10.2011 та до досягнення дитиною повноліття./а.с.6/.

31.08.2012 ОСОБА_2 звернулась до органу праці та соціального захисту населення із заявою про призначення тимчасової державної допомоги дітям./а.с.7/

За заявами ОСОБА_2 управлінням прийнято рішення про призначення тимчасової допомоги в зв`язку з ухиленням батька від сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 за періоди: із 01.08.2012 по 30.09.2012 - 343,20 грн. на місяць; з 01.10.2012 по 30.11.2012 - 348,30 грн. на місяць; з 01.12.2012 по 31.01.2013 - 359,10 грн. на місяць; із 01.02.2013 по 31.07.2013 - по 363,00 грн. на місяць; з 01.08.2013 по 30.11.2013 - по 363,00 грн. на місяць, з 01.12.2013 по 31.01.2014 - по 385,80 грн. на місяць; з 01.02.2014 по 31.07.2014 - по 385,80 грн. на місяць; з 01.08.2014 по 31.01.2015 - по 385,80 грн. на місяць; з 01.02.2015 по 31.07.2015 - 385,80 грн. на місяць; з 01.05.2018 по 31.01.2016 - 385,80 грн. на місяць. Всього виплачено 15 582,90 грн./а.с.3,8-12/

Розпорядженням начальника управління від 04.01.2016 №1 (1) ОСОБА_2 із 01.01.2016 припинено тимчасові виплати дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів./а.с.12/

На підставі розпорядження начальника управління від 28.09.2017 п/в 803, № справи 438609, особову справу ОСОБА_2 закрито із 01.01.2016 у зв`язку із закінченням терміну дії, відсутністю документів на продовження./а.с.13/.

Листом управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради №06-7100 від 09.10.2017 ОСОБА_1 запропоновано звернутися до УСЗН м.Горішні Плавні для добровільного повернення суми сплаченої тимчасової допомоги. Роз`яснено, що у разі відмови від добровільної сплати, УСЗН подає позов до суду для примусового стягнення коштів з покладенням на нього судових витрат./а.с.13/

25.11.2020 ОСОБА_1 подав у суд заяву, в якій просить у задоволенні вимог позову відмовити з підстав пропуску позивачем строку позовної давності./а.с.34/

Відмовляючи у задоволенні вимог позову, районний суд виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки виплати припинені з 01.01.2016, про що прийнято відповідне рішення, а позов подано до суду лише 04.09.2020 із вимогою про стягнення коштів за періоди: з 01.08.2012 по 30.09.2012; з 01.10.2012 по 30.11.2012; з 01.12.2012 по 31.12.2020; з 01.01.2013 по 30.11.2013; з 01.12.2013 по 31.08.2015; з 01.09.2015 по 31.12.2015. Поважність причин пропущення строку позовної давності позивачем не доведена.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до незгоди із рішенням суду та довільного тлумачення норм права на власну користь.

Механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину передбачається «Порядком про призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме» затвердженим постановою КМУ від 22.02.2006 №189.

Згідно п.2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення.

Тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подані усі необхідні документи. Для призначення допомоги на наступний шестимісячний строк одержувач подає лише заяву, в якій повідомляє про обставини, що можуть бути підставою для продовження виплати допомоги (п.7 Порядку).

Згідно п.10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину, про що одержувач допомоги зобов`язаний повідомити у десятиденний строк орган праці та соціального захисту населення, на підставі чого виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла одна з зазначених обставин.

Відповідно до п.12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину, або встановлено місце проживання (перебування) одного з батьків, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення: визначає суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, та встановлює строки її повернення (протягом місяця); повідомляє одному з батьків про суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, та строк її повернення; у разі неповернення коштів добровільно в установлені строки вирішує питання про їх стягнення у судовому порядку.

Згідно ч.10 ст.181 СК України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Із матеріалів справи убачається та правильно встановлено судом першої інстанції, що позивач, реалізуючи право на стягнення тимчасової державної допомоги з відповідача, як платника аліментів, який ухиляється від їх сплати, звернувся в суд із позовом 04.09.2020 заявивши до стягнення суму виплаченої тимчасової допомоги, що склала 15 582,90 грн. та нарахована за періоди: з 01.08.2012 по 30.09.2012; з 01.10.2012 по 30.11.2012; з 01.12.2012 по 31.12.2020; з 01.01.2013 по 30.11.2013; з 01.12.2013 по 31.08.2015; з 01.09.2015 по 31.12.2015.

Враховуючи, що виплати управлінням припинені з 01.01.2016, про що прийнято відповідне розпорядження, тому дата його постановлення 28.09.2017 на правильність висновків суду першої інстанції щодо відмови в позові з підстав пропуску позивачем строку позовної давності не впливає. Позивач не був обмежений у праві своєчасно прийняти відповідне рішення та звернутися до суду за стягненням виплаченої допомоги.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). При цьому, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Згідно роз`яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судове рішення» від 18.12.2009 №14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини,суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З огляду на викладені норми матеріального права, районний суд дійшов правильного висновку, що позивачем при зверненні в суд із позовом пропущено строк позовної давності, який обраховувався судом від дати припинення виплат (01.01.2016), про застосування наслідків спливу позовної давності заявлено відповідачем. Поважність причин пропущення строку позовної давності позивачем не доведена.

Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують та зводяться до цитування норм міжнародного та національного права щодо захисту прав дітей, які у спірних правовідносинах не вирішувалися.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги позицію Верховного Суду по справі №910/17317/17 від 19.03.2021 згідно якої, застосування позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту зі сплином часу.

Інші доводи апеляційної скарги є ідентичними підставам, викладеним у позові, зводяться до довільного тлумачення норм права на власну користь.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24.05.2021.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.М. Бондаревська

Ю.В. Дряниця