Номер провадження: 22-ц/813/6909/21
Номер справи місцевого суду: 509/6176/19
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи,апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника адвоката Споришева Максима Олексійовича на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 лютого 2021 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.08.2020 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду від 09.12.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Страхової компанії «Еталон» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

10 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою та просив розстрочити виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.08.2020 року на 24 місяці, з щомісячним платежем по 8 235,60 грн. (а.с.188-189).

В обґрунтування вказаної заяви посилався на те, що він є пенсіонером по інвалідності 3-ї групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 23.12.2008 року, окрім того, ОСОБА_2 є батьком багатодітної сім`ї та у нього на утриманні перебувають малолітні діти ОСОБА_3 , 2004 року народження, ОСОБА_4 , 2011 року народження, ОСОБА_5 , 2013 року народження.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 лютого 2021 року заяву ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду - задоволено частково (а.с.200 201).

Розстрочено виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.08.2020 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду від 09.12.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Страхової компанії «Еталон» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, на строк з лютого 2021 року по лютий 2022 року, включно, з оплатою щомісячно рівними частинами по 16 471,20 грн. (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят одна грн., 20 коп.).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі її представника адвоката Споришева М.О., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 лютого 2021 року та постановлення нової, якою відмовити ОСОБА_2 у наданні розстрочки виконання рішення суду (а.с.203-205).

Відзив на апеляційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи належним чином і завчасно були повідомлені про час і місце судового засідання, призначеного на 05.05.2021 року, на 12.00 год., як то передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.222-223).

Апелянт ОСОБА_1 була сповіщена про дату та час слухання справи у порядку передбаченому ч.5 ст.130 ЦПК України через свого представника адвоката Споришева М.О. (а.с. 224).

При цьому, колегія суддів зазначає, що апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

У зв`язку з викладеними обставинами, колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів.

Крім того, враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 17.05.2021 року.

При цьому колегія суддів зазначає, що десятиденний термін для виготовлення судового рішення в даному випадку збігає 15.05.2021 року, проте оскільки 15.05.2021 року є вихідним днем, а у відповідності до ч. 3 ст. 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду,суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 23.12.2008 року, ОСОБА_2 є пенсіонером по інвалідності 3-ї групи. Крім цього, ОСОБА_2 є батьком багатодітної сім`ї та у нього на утриманні перебувають малолітні діти ОСОБА_3 , 2004 року народження, ОСОБА_4 , 2011 року народження, ОСОБА_5 , 2013 року народження.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.08.2020 року, стягнуто зі Страхової компанії «Еталон» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 100 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 149 772,38 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 22 881,92 грн. (а.с. 122-127).

Вищевказане рішення суду першої інстанції оскаржувалось в апеляційному порядку та було залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 09.12.2020 року (а.с. 180-183).

10 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаною заявою та просив розстрочити виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.08.2020 року на 24 місяці, з щомісячним платежем по 8 235,60 грн.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 лютого 2021 року заяву було задоволено частково, розстрочено виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.08.2020 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду від 09.12.2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Страхової компанії «Еталон» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди на строк з лютого 2021 року по лютий 2022 року включно з оплатою щомісячно рівними частинами по 16 471,20 грн. (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят одна грн.. 20 коп.) (а.с. 200-201).

Суд першої інстанції правильно прийняв до уваги, що ОСОБА_2 є батьком багатодітної сім`ї та у нього на утриманні перебувають малолітні діти ОСОБА_3 , 2004 року народження, ОСОБА_4 , 2011 року народження, ОСОБА_5 , 2013 року народження, що підтверджується копією наданого посвідчення батька багатодітної сім`ї (а.с. 191-193).

Крім того, він є пенсіонером та інвалідом 3-ї групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 23.12.2008 року (а.с. 190).

Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами Іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція).

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики ЄСПЛ частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання рішення залишилося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Задовольняючи заяву відповідача про розстрочення виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив із того, що одномоментна сплата всієї суми боргу за рішенням суду у даній справі значно погіршить складне фінансове становище боржника, що призведе до погіршення матеріального тану його багатодітної сім`ї, а також може призвести до довготривалого невиконання рішення суду.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що розстрочення виконання рішення суду допускається лише у виняткових випадках за наявності обставин, що істотно утруднюють виконання судового рішення або роблять його неможливим (тяжке захворювання відповідача або членів його сім`ї, матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо), в той час як на її думку матеріали справи не містять жодних доказів стосовно наявності таких обставин, які б стали підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно п. 10 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, із зазначених вище норм процесуального права вбачається, що питання щодо відстрочення та розстрочення виконання судового рішення може бути задоволене лише у виняткових випадках, які суд визнає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, висновки суду першої інстанції щодо розстрочення виконання рішення суду зроблені без порушень норм процесуального та матеріального права, виняткові обставини про неможливість на теперішній час виконання рішення суду з боку заявника підтверджені належними та допустимими доказами.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, боржник і заявник по даній цивільній справі ОСОБА_2 є батьком багатодітної сім`ї та у нього на утриманні перебувають малолітні діти ОСОБА_3 , 2004 року народження, ОСОБА_4 , 2011 року народження, ОСОБА_5 , 2013 року народження, що підтверджується копією наданого посвідчення батька багатодітної сім`ї (а.с. 191-193).

Крім того, він є пенсіонером та інвалідом 3-ї групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 23.12.2008 року (а.с. 190).

З цих підстав, колегія суддів вважає, що в даному випадку є виняткові обставини, які є підставою для розстрочення виконання судового рішення, строком на 1 рік.

Крім того, зазначеними обставинами повнію спростовуються доводи заявника апеляційної скарги про те, що заявник і боржник ОСОБА_2 не довів суду, що він є батьком багатодітної родини та інвалідом 3-ї групи.

Також слід зазначити, що враховуючи основне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.08.2020 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду від 09.12.2020 року, а також враховуючи оскаржувану ухвалу суду, заявник і боржник ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити на користь стягувача ОСОБА_1 в строк до лютого 2022 року, включно, тобто протягом менше 9-ти місяців, 197 654,30 грн., що буде відповідати основним засадам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність і розумність.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти заяви,оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, п.1 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника адвоката Споришева Максима Олексійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 17.05.2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра