печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді Волкової С.Я. при секретарі судових засідань Топал А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києва подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про примусове проникнення до житла боржника,

установив:

27.05.2021 р. приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. звернулася до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника, зазначивши, що на виконанні перебуває виконавче провадження № 60148614 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 19.09.2016 р. у справі № 757/15698/16-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 63 240 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.07.2016 р. складає 1 571 930,44 грн, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» по 12 435,30 грн судових витрат. Станом на 27.05.2021 р. виконавчі документи залишаються невиконаними. За результатами вжитих виконавцем заходів щодо розшуку майна боржника встановлено, що боржнику на праві власності належить кв. АДРЕСА_1 , та можливо припустити, що в даній квартирі можуть бути речі, належні боржнику, на які можливо звернути стягнення.

Відповідно до частини другої статті 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. у судове засідання не з`явилася.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. перебуває виконавче провадження № 60148614 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 19.09.2016 р. у справі № 757/15698/16-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 63 240 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.07.2016 р. складає 1 571 930,44 грн, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» по 12 435,30 грн судових витрат.

Боржником ОСОБА_1 рішення про сплату вищевказаного боргу не виконується, у зв`язку з чим було розпочато заходи примусового виконання рішення суду.

Згідно даних реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» кв. АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.05.2004 р.

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва № 43626141 від 03.10.2019 р. станом на 03.10.2019 р. за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19.06.2008 р., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 02.04.2009 р.

Згідно частини першої статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 30 Конституції України закріплює принцип недоторканності житла. Не допускається проникнення в житло або інше володіння особи, проведення в них огляду не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року; означені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Згідно статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно пункту дванадцятого частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатись до суду з поданням про розшук дитини чи про постановляння вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або іншої особи.

Між тим, виходячи зі змісту статті 439 ЦПК України, примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), можливе лише у разі, якщо боржник чи інша особа ухиляється або перешкоджає державному виконавцю у його вільному доступі до житла чи іншого володіння особи з метою провести виконавчі дії. Визначальним при розгляді подання виконавця про примусове проникнення до іншого володіння боржника є лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення перевірки майнового стану боржника. Отже, виконавець, звернувшись до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, має довести, що в даному випадку єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення до іншого володіння боржника для перевірки його майнового стану.

Суд, вивчивши матеріали подання, приходить до висновку, що виконавцем не доведено суду, що боржник перешкоджає доступу виконавцю до житла, чим перешкоджає виконавчим діям. Зокрема, у матеріалах подання відсутні докази вручення вимоги виконавця як боржнику, так і іншим особам, чиї речі знаходяться в цьому житлі, щодо надання доступу до житла, де знаходяться речі, належні сім`ї ОСОБА_4 , тому вважає подання є передчасним, в його задоволенні слід відмовити з метою недопущення порушення конституційних прав на недоторканість житла та права приватної власності інших осіб.

Керуючись статтею 439 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про примусове проникнення до житла боржника - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Волкова С.Я.