Справа № 303/1718/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 травня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Готри Т.Ю., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Райко Василь Васильович, на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2020 року про закриття провадження у справі, постановлену головуючим суддею Кость В.В., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

У вересні 2020 ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.10.2020 закрито провадження у справі на підставі приписів п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Райко В.В., просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування скарги посилається на неправильне застосування судом п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, зокрема вказує, що закривши провадження в справі, суд позбавив його права на повторне звернення до суду з метою вирішення наявного спору. Вказує, що суд фактично встановив, що позивач звернувся у суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а не з позовною заявою. З огляду на те, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право, а тому подану ним заяву слід було залишити без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 пред`явив позов до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 в якому просив встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 03.11.2007 та станом на момент смерті бабусі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 до моменту своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем своєї реєстрації в будинку АДРЕСА_1 постійно не проживав.

Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції послався на те, що позивач фактично використав процесуально-правовий механізм окремого, а не позовного провадження та мав на меті лише встановлення преюдиційних обставин для подальшого вирішення спору про право, а не вирішення спору в межах вказаної цивільної справи. А тому, у зв`язку з відсутністю предмета спору вказане унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів за наступних мотивів.

Відповідно до статті 255 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Верховний Суд роз`яснив, що логічно-граматичне тлумачення словосполучення "відсутність предмета спору" в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

У даній справі ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , не визнає позовні вимоги, а позивач від своїх вимог не відмовлявся. Вказане свідчить про те, що між сторонами все ж таки існує спір про спадкове майно.

А тому, суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку про відсутність між сторонами спору.

Згідно положень процесуального законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд, в свою чергу, покладено обов`язок повного та всебічного розгляду виниклих спорів, що можливо лише під час розгляду справи по суті.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неправильно закрито провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, відповідно до вимог 379 ЦПК України.

Що стосується вимоги апелянта про те, що апеляційному суду слід постановити ухвалу про залишення заяви без розгляду, то така, на переконання колегії суддів, задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_1 вважає, що його права, як спадкоємця порушені, а тому він звернувся до суду саме з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а не із заявою в порядку окремого провадження, як помилково вважав суд першої інстанції.

Суд першої інстанції розглядав справу за правилами загального позовного, а не окремого провадження, а тому вимоги ст. 315 ЦПК України в даному випадку застосувати не можна.

З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Райко В.В., підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись нормами статей 367, 368, 374, 379, 381-384, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Райко Василь Васильович, задовольнити частково.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2020 року про закриття провадження у справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 01 червня 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: