ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 травня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/7540/20

Головуючий у першій інстанції Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/617/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

із секретарями Зіньковець О.О., Шкарупою Ю.В.,

учасники справи: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 08 грудня 2020 року (місце ухвалення м. Чернігів) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ТОВ «Спектрум Ессетс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилалось на те, що 14.12.2007 між ВАТ КБ «Надра» правонаступником якого з 04.02.2011 є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 36-05/06/11/11/304/2007/430. 15.05.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Спектрум Ессетс» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступив шляхом продажу ТОВ «Спектрум Ессетс» права вимоги, що належали ПАТ КБ «Надра» за відповідними договорами, до яких, зокрема, входять права вимоги до ОСОБА_1 за вказаним вище кредитним договором, та укладеними на забезпечення їх виконання за договором іпотеки від 14.12.2012 та договором поруки від 14.12.2007 укладеного з ОСОБА_2 .

Згідно укладеного кредитного договору позивач надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпечуваності, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 9157 дол. США 50 центів на придбання нерухомості. ПАТ КБ «Надра» виконав свої зобов`язання за кредитним договором, натомість відповідачі взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконують. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами взятих на себе обов`язків утворилась заборгованість, яка станом на 15.05.2020 становить 10 550, 06 дол. США, що еквівалентно 281 457,16 грн.

У позові ТОВ «Спектрум Ессетс» просить стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Спектрум Ессетс» частину заборгованості за кредитним договором № 36-05/06/11/11/304/2007/430 від 14.12.2007 в сумі: 10 550, 06 дол. США, що еквівалентно 281 467, 16 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.12.2020 позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Спектрум Ессетс» заборгованість за кредитним договором № 05/06/11/11/304/2007/430 від 14.12.2007 в сумі 10550,06 дол. США, що еквівалентно 281467, 16 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Спектрум Ессетс» судовий збір по 2111, 01 грн з кожного.

Рішення обґрунтовано тим, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, проте позичальник в порушення умов кредитного договору належним чином його не виконував в наслідок чого у позичальника утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню, позовні вимоги є обґрунтованими.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, висновки суду не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

У скарзі посилається, що позивачем до позову не надано розрахунку заборгованості, виписки по особовому рахунку боржника, первинних облікових бухгалтерських документів, графіку погашення кредиту, відсутні будь-які докази на підтвердження заборгованості у ОСОБА_1 перед банком на час пред`явлення позову заборгованості у розмірі 6296,50 дол. США, що еквівалентно 167 988, 25 грн, заборгованість по сплаті відсотків 4253,46 дол. США, що еквівалентно 113 478, 91 грн. Зазначає, що без графіку платежів неможливо визначити розмір заборгованості по тілу кредиту, яка частина тіла кредиту сплачена позичальником, а щодо несплаченої частини щомісячних обов`язків платежів, неможливо визначити початок перебігу позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 08.12.2020 в частині задоволення позову про солідарне стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, в цій частині постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про солідарне стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення суду є незаконним, постановленим в порушення норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування обставин по справі. Судом безпідставно відмовлено у проведенні розгляду справи за участю сторін чим було порушено право співвідповідача на належний судовий захист.

У скарзі заявник посилається на те, що поручитель не отримував жодних повідомлень з вимогою виконати зобов`язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій частині), що у відповідності до п. 2.1. розділу 2 договору поруки, виключає можливість пред`явлення вимог до поручителя. До матеріалів справи позивачем не надано жодних доказів направлення поручителю вимоги, як і не надано доказів з якого часу (строку) позичальник не виконував свої зобов`язання.

За доводами скарги судом першої інстанції безпідставно не було застосовано до спірних правовідносин норми ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції статті на час дії відповідних правовідносин, згідно якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, що призвело до постановлення незаконного рішення в частині задоволення вимог до поручителя. Оскільки порука є припиненою.

Крім того, заявник у скарзі зазначає, що пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги через припинення поруки за відповідною частиною основного зобов`язання. При цьому посилається на п. 84 постанови ВП ВС від 19.06.2019 у справі № 523/8249/14-ц, та від 03.07.2019 № 1519/2-3165/11.

ОСОБА_2 у скарзі посилається, що діюча редакція ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачає трирічний строк, тому і він є пропущений позивачем, про що було заявлено в суді першої інстанції, тому з підстав припинення поруки та пропуску преклюзивних строків і загальних строків позовної давності, позивачу має бути відмовлено у задоволенні позову про стягнення в солідарному порядку коштів з поручителя.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційних скарг та додані до них матеріали справи, проте відзиви на апеляційні скарги до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 14.12.2007 між ВАТ КБ «Надра» правонаступником якого з 04.02.2011 є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 36-05/06/11/11/304/2007/430 (а.с. 6-8 т. 1).

Згідно п. 1.1. вказаного вище кредитного договору банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 9 157 дол. США 50 центів в порядку і на умовах, визначених цим договором за програмою «перше житло».

З п. 1.2. кредитного договору вбачається, що кредит надано на придбання нерухомості (квартири).

Згідно п. 1.3. кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 13,29 % річних.

П. 1.4. встановлено, що банк надає позичальнику кредит строком до 13.12.2027.

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, комісія за розрахунки складає 1.75% від суми виданих коштів, за винятком суми виданої на оплату цієї комісії.

Відповідно до пунктів 3.3.1, 3.3.2., 3.3.3. Кредитного договору Відповідач 1 зобов`язався щомісячно до 10 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 111,00 дол. США.

Відповідно до п. 3.3.4 кредитного договору, кінцевий термін повернення кредиту 13.12.2027.

Згідно з п. 4.2.3. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник протягом чотирнадцяти днів від дати отримання вимоги банку про надання додаткового забезпечення виконання зобов`язання, згідно з п. 4.2.2. цього договору, його не надасть (шляхом укладення відповідного договору), або запропоноване забезпечення не влаштує банк.

14.12.2007 між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки до кредитного договору № 05/06/11/11/304/2007/430 від 14.12.2007 (а.с. 9 т. 1).

Відповідно до п. 1.1. договору поруки ОСОБА_2 зобов`язується відповідати перед позивачем за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору поруки ОСОБА_2 відповідає перед Кредитором у тому ж об`ємі, що і позичальник.

Згідно п.1.3, п. 1.4, відповідальність ОСОБА_2 виникає як у випадку невиконання ОСОБА_1 будь-якої частини зобов`язань, так і при невиконанні ОСОБА_1 зобов`язань в цілому. ОСОБА_2 відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань у повному об`ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами.

Відповідно до п. 2.1. кредитор набуває право вимоги від поручителя виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобов`язання в цілому чи будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов`язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов`язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині).

Згідно п. 5.3 договору поруки, дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього договору.

15.05.2020 між ПАТ КБ «НАДРА» та ТОВ «Спектрум Ессетс» укладений договір про відступлення прав вимоги №GL3N017513 від 15.05.2020, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступив шляхом продажу ТОВ «Спектрум Ессетс», права вимоги, що належали ПАТ КБ «Надра» за відповідними договорами, до яких, зокрема, входять права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 36-05/06/11/11/304/2007/430 від 14.12.2007, та укладеними на забезпечення їх виконання за договором іпотеки від 14.12.2012, та договором поруки від 14.12.2007 укладеного з ОСОБА_2 (а.с. 22-25, 26-27 т. 1).

Матеріали справи містять копію Додатку №1 до Договору № GL3N017513 про відступлення прав вимоги, укладений 15.05.2020, згідно якого заборгованість становить 10 550, 06 дол. США, що еквівалентно 281 467, 16 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту в сумі 6296, 50 дол. США, що еквівалентно 167 988, 25 грн., заборгованість по сплаті відсотків 4 253, 46 дол. США, що еквівалентно 113 478, 91 грн (а.с. 26-27 т. 1).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, проте позичальник в порушення умов кредитного договору належним чином його не виконував в наслідок чого у позичальника утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню, позовні вимоги є обґрунтованими.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсязі, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням, якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.

Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12-ц (провадження № 14-145цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи наведене, можна дійти висновку, що у разі реалізації кредитором свого права вимоги на дострокове повернення кредиту відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України шестимісячний строк звернення кредитора до суду з вимогами до поручителя повинен обраховуватись з моменту настання строку дострокового повернення кредиту.

У справі яка переглядається, п. 3.3.4 кредитного договору визначено, що кредит надається терміном до 13.12.2027.

Згідно з пунктом 3.3.1. кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту на рахунок щомісячно мінімальна сума платежу складає 111,0 доларів США.

Пунктом 4.2.4 кредитного договору визначено, що банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п. 3.3.3. цього Договору, а також у випадку, не виконання умов передбачених у п. 4.3.6 . цього Договору.

Тобто, сторони врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту - зміну строку виконання основного зобов`язання.

З аналізу змісту пункту 4.2.4 кредитного договору слідує, що у банку виникає право дострокової вимоги від Позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, яким і скористався позивач ТОВ «Спектрум Ессетс» надіславши вимогу до основного боржника ОСОБА_1 24.06.2020 про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 33 т. 2) та повідомив як позичальника так і поручителя про відступлення прав вимоги (а.с. 35 т. 2).

Виходячи з наведеного, у разі прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань, зміна строку виконання основного зобов`язання залежить від реалізації права банку звернутись з вимогою про дострокове стягнення всієї суми кредиту у порядку, визначеному ч. 2 ст 1050 ЦК України.

Пунктом першим частиною першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтями 516, 517 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; ця заміна не впливає на обов`язок боржника погашати кредит взагалі, в тому числі первісному кредитору у випадку неповідомлення його про передачу права вимоги іншій особі.

Отже, пред`явивши позов 31.08.2020 до боржника та поручителя ТОВ «Спектрум Ессетс», який є правонаступником ПАТ «КБ «Надра» та новим кредитором за Кредитним договором № 05/06/11/11/304/2007/430 від 14.12.2007 скористалося своїм правом дострокового повернення всієї суми кредиту, та змінило строк виконання основного зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, визначила, що після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

П. 5.3. Договору поруки передбачено, що дія договору поруки закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором чи виконанням поручителем своїх зобов`язань згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Отже, суд першої інстанції встановивши, що ПАТ «КБ «Надра» виконав свої зобов`язання за Кредитним договором № 05/06/11/11/304/2007/430 від 14.12.2007, прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність факту припинення кредитних зобов`язань, як внаслідок належного виконання боржником чи поручителем, так і з підстав частини четвертої статті 559 ЦК України щодо поручителя ОСОБА_2 .

З врахуванням наведеного, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недоведеність позовних вимог, відсутність розрахунку заборгованості, виписок з банківських рахунків, заяви ОСОБА_2 щодо застосування наслідків пропуску строків позовної давності щодо чергових платежів, оскільки строк дії договору визначено до 13.12.2027 (а.с. 6 т. 1), розмір заборгованості ОСОБА_1 визначено у Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги №GL3N017513 від 15.05.2020 відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступив шляхом продажу ТОВ «Спектрум Ессетс», права вимоги, що належали ПАТ КБ «Надра» за відповідними договорами, до яких, зокрема, входять права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 36-05/06/11/11/304/2007/430 від 14.12.2007, та укладеними на забезпечення їх виконання за Договором іпотеки від 14.12.2012, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Л.А., зареєстрованого в реєстрі за № 3039, Договором поруки від 14.12.2007 укладеного з ОСОБА_2 за № 445 та № 446 (а.с. 26-27 т. 1) розмір якої становить 10 550, 06 дол. США, що еквівалентно 281 467, 16 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 6 296,50 дол. США, що еквівалентно 167 988, 25 грн. та заборгованості по сплаті відсотків 4 253, 46 дол. США, що еквівалентно 113 478, 91 грн.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо невстановлення судом дійсного розміру заборгованості та останніх платежів позичальника, здійснених на виконання кредитного договору, на підставі допустимих доказів, що має значення як для визначення розміру заборгованості, так і застосування наслідків спливу позовної давності, а також строку пред`явлення вимог до поручителя, є не обґрунтованими, оскільки строк дії кредиту визначено до 13.12.2027, а строк пред`явлення вимог, виходячи з умов як кредитного договору так і договору поруки у даній справі, слід рахувати з дня пред`явлення вимоги, а не несплати чергового платежу.

Відповідачі взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконують, зазначені обставини щодо належного виконання умов кредитного договору відповідачами не надано, надані квитанції до відзиву на позовну заяву від 21.04.2015 (а.с. 70 т. 1) на суму 43 900,00 грн, сплачених ОСОБА_2 , та квитанції від 28.01.2015 № 181009273 на суму 3815,90 грн сплачених ОСОБА_1 (а.с. 71 т. 1) не спростовують заборгованості .

Не погоджуючись з визначеним позивачем розміром заборгованості, відповідачі не зазначають у чому полягає її неправильність.

Відповідачами не надано доказів сплати визначеного щомісячного мінімально необхідного платежу, який складає 111 доларів США, як це визначено умовами кредитного договору, з врахуванням наведеного, посилання у апеляційній скарзі, що відсутність графіку платежів позбавляє можливості визначити розмір заборгованості по тілу кредиту є необґрунтованими, відповідач не скористався своїм правом надати відповідні квитанції про сплату заборгованості по тілу кредиту.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом апеляційної інстанції було задоволено клопотання про витребування в ПАТ КБ «НАДРА» розрахунку заборгованості, дані про оплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , графік платежів згідно кредитного договору № 36-05/06/11/11/304/2007/430 від 14.12.2007, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді на запит 29.04.2021 № 089-60-556/21 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, що здійснює виведення ПАТ КБ «НАДРА» з ринку надано виписки по особовим рахункам ОСОБА_1 (а.с. 48-91 т. 2), яка сформована первісним кредитором без зазначення джерела відповідної інформації, та відповідно лише підтверджує рух коштів по особовому рахунку боржника, разом з тим містить вихідні дані на підставі яких розрахунок основного боргу та відсотків узгоджується з сумою заявленого позову, з урахуванням наданих даних представником відповідача ОСОБА_2 про сплату заборгованості за основним боргом 24.04.2015 на суму 43900,00 грн (а.с. 70 т.1) та дати визначення заборгованості на момент продажу кредитного портфеля 15.05.2020.

Розрахунок річних слід проводити по формулі:

сумма боргу за відсотками = С х Z х Д : 365 : 100, де С - сумма заборгованості, Z - процент річних, зазначений у договорі, Д кількість днів прострочки.

Отже, враховуючи не спростовану заборгованість за тілом кредиту, яка станом на 14.04.2015 визначена згідно виписки по особовим рахункам з 12.12.2011 по 15.05.2020 7 866,83, період днів прострочення становить 11 (14.04.2015 по 24.04.2015), розмір процентів річних 13,29, сума процентів за визначений період становить 31,51 доларів США (а.с. 68 т. 2).

Борг станом на 24.04.2015 становить 6296,6 (який є незмінним до відступлення права вимог) період днів прострочення становить 1 857 (з 25.04.2015 по 15.05.2020 день відступлення права вимоги), розмір процентів річних 13, 29, сума процентів за визначений період становить 4 233, 68 доларів США, разом сума боргу за відсотками становить 4 265, 19 доларів США, отже задоволення вимог судом першої інстанції на суму 4 253, 46 доларів США розглянуто у межах заявлених вимог, і доводи апеляційних скарг правильних висновків суду у цій частині не спростовують (а.с. 68 т. 1).

З врахуванням наведених розрахунків, висновки суду першої інстанції щодо стягнення, як суми основного боргу так і відсотків за користування кредитом є обґрунтованими та узгоджуються з наданими на адресу суду апеляційної інстанції виписками по особовим рахункам ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості позивачем проведено відповідно до умов кредитного договору.

Доводи апеляційних скарг не спростовують правильних висновків суду, оскільки оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено наявні у справі докази і надано їм належну оцінку, суд правильно встановив дійсні обставини справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скаргих не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 08 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст рішення складено 28.05.2021.

Головуючий Судді: