РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Райковська О.К.

справа № 569/13940/20,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - АТ КБ "ПРИВАТБАНК"

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про поділ боргових зобов"язань подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, АТ КБ "ПРИВАТБАНК", в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 25 279,33 грн. грошової компенсації фактично сплачених нею особистих коштів за спільними борговими зобов"язаннями подружжя; визнати спільним боргом подружжя кредитні зобов"язання ОСОБА_5 на суму 20 000,00 грн. за кредитним договором з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 20.04.2018 № SAMDNWFC5 та покласти обов"язок по їх поверненню на ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в рівних частинах.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Фактично однією сім"єю проживають ще з вересня 2017 року. У період спільного подружнього життя, відповідач часто хворів та не мав змоги працевлаштуватися. Вона постійно працювала, однак її заробітної плати не вистачало на покриття усіх витрат подружжя, тож ними було прийнято спільне рішення про використання кредитних коштів. Враховуючи те, що у відповідача вже була заборгованість по дошлюбних кредитах, укласти новий договір на себе він не міг, у зв"язку з чим спонукав її оформити усі кредити на її ім"я, обіцявши допомогти виплатити їх пізніше. Як наслідок, за період спільного подружнього життя на її ім"я було оформлено декілька споживчих кредитів в різних банківських установах. Також використані і чималі кредитні кошти з її кредитних карток. Не зважаючи на те, що відповідні кредитні договори були оформлені на її ім"я, отриманими коштами вони розпоряджалися спільно, переважно для придбання продуктів харчування, одягу, оплати комунальних послуг.

В подальшому, подружні стосунки їх істотно погіршилися. Починаючи з грудня 2019 року вони проживають окремо один від одного, ніякого спільного господарства не ведуть. Триває розгляд судового спору про розірвання шлюбу. Разом з тим, жодного цінного спільного майна, яке могло б бути розподілене між подружжям, окрім заборгованості по кредитах не існує. Відповідач категорично відмовився від розподілу оформлених на її ім"я спільних кредитів подружжя, тож їй наразі доводиться виплачувати їх самостійно. При цьому, вона є безробітною та перебуває на обліку в центрі зайнятості. Розміру отримуваних нею доходів фактично вистачає лише на оплату незначної частини відсотків за користування кредитними коштами. Самостійно погасити усю суму заборгованості вона не здатна.

За період спільного подружнього життя на її ім"я було оформлено декілька кредитів: кредитний договір з АТ "АКЦЕНТ-БАНК" № НОМЕР_1 від 09 серпня 2017 року (встановлення кредитного ліміту на банківську карту). У зв"язку з перевипуском банківської картки 10.04.2019 номер договору змінено на НОМЕР_2 ; кредитний договір з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" за договором SAMDNWFC5 від 20.04.2018 (встановлення кредитного ліміту на банківську карту); кредитний договір з АТ "Альфа-Банк" № 501109390 від 11.02.2019 на суму 35 367,51 грн. Станом на грудень 2019 року, як момент припинення спільного подружнього життя відповідні кредитні відносини усе ще продовжували існувати.

12 лютого 2020 року, після фактичного припинення подружнього життя з відповідачем, з метою погашення спільних кредитних зобов"язань подружжя, нею здійснено перекредитування та укладено вже особистий Кредитний договір № 501234373 з AT "Альфа - Банк" на суму 57 172,00 грн., з яких: 30 281,66 грн. використано на погашення заборгованості перед AT "Альфа Банк" за кредитним договором № 501109390 від 11.02.2019 року; 20 277,00 грн. використано на погашення заборгованості перед АТ "АКЦЕНТ-БАНК" за кредитним договором від 09.08.2017.

Тобто, після фактичного припинення шлюбних відносин вона самостійно погасила зобов"язання за взятими в період шлюбу спільними кредитами перед AT "Альфа Банк" та AT "АКЦЕНТ-БАНК" на загальну суму 50 558,66 грн. (30 281,66 грн. та 20 277,00 грн.).

Вважає, що половина цих коштів, а саме 25 279,33 грн. підлягає стягненню з відповідача, як іншого з подружжя.

Крім того, позивач бажає здійснити розподіл кредитних зобов"язань подружжя за діючим кредитним договором з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 20.04.2018 № SAMDNWFC5 (кредитною карткою). Згідно з випискою по банківській картці АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 24.07.2020, станом на 22.11.2019, на момент припинення спільного подружнього життя сторін, за ОСОБА_5 рахувалася заборгованість по кредитній картці у розмірі 20 000,00 грн., що утворилася у період з 20.04.2018 по 22.11.2019.

Враховуючи те, що ці кредитні кошти були зняті в період шлюбу та використані в спільних інтересах подружжя, вона бажає здійснити розподіл цих боргових зобов"язань, шляхом покладення на відповідача обов"язку з виконання половини зобов"язань за цим кредитним договором.

01 жовтня 2020 року за вх.№46509/20 представником третьої особи подано письмові пояснення у справі, в яких просив відмовити в задоволенні позову.

08 грудня 2020 року за вх.№59763/20 представником відповідача подано відзив на позову заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що із виписок по кредитним договорам з АТ "Акцент-Банк" та АТ КБ "ПРИВАТБАНК" вбачається, що вони укладені позивачем до реєстрації шлюбу. Станом на момент укладення шлюбу вже існувала заборгованість. Окрім того, позивачем не доведено, що всі кредитні кошти були використані в інтересах сім"ї. Кошти, які знімалися ОСОБА_5 за кредитними договорами використовувалися також на: АТ "Акцент-Банк": 19.11.2019 р. "перевод на карту другого банка НОМЕР_3 ", 12.09.2019 р. "перевод па карту другого банка НОМЕР_3 ", 23.12.2019 р. "снятие наличных в банкомате", 02.08.2019 р. "перевод на карту другого банка НОМЕР_3 ", 01.07.2019 р. "перевод па карту другого банка 51*4282". АТ КБ "Приватбанк": 23.03.2019 р. "зняття готівки в банкоматі", 10.03.2019 р. "зняття готівки в банкоматі", 24.02.2019 р. "зняття готівки в банкоматі", 22.02.2019 р. "зняття готівки в банкоматі", 19.02.2019 р. "зняття готівки в банкоматі", 18.02.2019 р. "зняття готівки в банкоматі", 27.01.2019 р. "зняття готівки в банкоматі" і т.д. Позивач стверджує, що кредитний договір був укладений нею в інтересах сім"ї, проте не надає доказів, що всі кредитні кошти були використані в інтересах сім"ї.

16 грудня 2020 року за вх.№61398/20 представником позивача подано відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 02 жовтня 2020 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень.

Ухвалою суду від 06 листопада 2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 07 грудня 2020 року з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Вважає, що відповідач не є стороною договору, банк не надавав будь-якої згоди на внесення змін по кредитного договору щодо складу його сторін та покладення на ОСОБА_6 обов"язків позичальника за цим правочином. Окрім того, встановлення в рівних частках виконання обов"язку за кредитним договором, є свідченням фактичного втручання в господарську діяльність банку та зміни умов договору, що не відповідає вимогам ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України.

В судовому засіданні протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи документів, що підтверджують зміну прізвища позивача з " ОСОБА_7 " на " ОСОБА_8 " у зв"язку із одруженням.

Протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про допит свідків.

Заслухавши виступи представників сторін, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2018 року, що стверджується свідоцтвом про шлюбу серії НОМЕР_4 , актовий запис №1155.

11 лютого 2019 року між АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_5 було укладено Акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №501109390, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до якого банк надав ОСОБА_5 кредит на суму 35367,51 грн..

12 лютого 2020 року між АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_5 було укладено Акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №501234373, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до якого банк надав ОСОБА_5 кредит на суму 57172 грн.. Повернення заборгованості за кредитним договором №501109390 від 11 лютого 2019 року.

З матеріалів справи також вбачається, 09 серпня 2017 року між АТ "АКЦЕНТ-БАНК" та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 527160 (встановлення кредитного ліміту на банківську карту). У зв"язку з перевипуском банківської картки 10 квітня 2019 року номер договору змінено на № НОМЕР_2 .

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім"ї, створює обов"язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім"ї.

Відповідно до роз"яснень, викладених у пунктах 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", судам роз"яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов"язаннями, що виникли в інтересах сім"ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов"язаннями, що виникли в інтересах сім"ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім"ї, то цивільні права та обов"язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

З аналізу зазначеної норми слідує, що в даному випадку спільним сумісним майном подружжя на час перебування в зареєстрованому шлюбі є грошові кошти які сплачувались подружжям в рахунок виконання боргового зобов"язання. Уподружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані кредитні грошові кошти, також виникає зобов"язання в інтересах сім"ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

В позовній заяві позивач просить розділити фактично сплачені кошти за кредитними договорами перед АТ "Альфа-Банк" та АТ "Акцент-Банк", а також розподілити кредитні зобов"язання за діючим кредитним договором перед АТ КБ "Приватбанк", без вирішення спору про поділ майна.

А тому суд вважає, що між сторонами відсутній спір щодо поділу спільного майна подружжя в межах вирішення якого можливо було б врахувати спільні борги і інші спільні зобов"язання подружжя.

Окрім того, боргові зобов"язання за кредитним договором не можуть бути розподілені судом, як і гроші отримані за кредитом не можуть бути визнані спільним сумісним майном подружжя, оскільки їх правова природа визначена як боргові зобов"язання саме ОСОБА_5 за кредитними договорами.

Зобов"язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК).

Відповідно до положень ч.1 ст. 509 ЦК України зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 541 ЦК України, солідарний обов"язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов"язання.

Відповідно до ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов"язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов"язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

За змістом наведеної ч. 1 ст. 544 ЦК України, право на зворотну вимогу (регрес) виникає у одного з солідарних боржників до інших лише після виконання ним солідарного обов"язку.

Правовий аналіз положень зазначеної правової норми дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені у ній, настають лише в разі повного виконання боржником солідарного обов"язку. Часткове визнання боржником солідарного обов"язку не породжує перехід до нього права на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 28.02.2018 р. (справа №727/4089/15-ц, провадження № 61-4597 св 18).

Відмінність розділу кредитних зобов"язань від поділу майна вони не розподіляються солідарно, а враховуються. При цьому суд не має юридичних підстав втручатись у роботу кредитора (банку або кредитної спілки), закріплюючи за сторонами кредитного договору зобов"язання в рівних частках.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 19 червня 2013 року № 6-55цс13 та від 22 червня 2017 року № 6-3058цс16, договір, укладений одним із подружжя, створює обов"язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім"ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї.

Договір, укладений одним із подружжя, за яким майно використане не на задоволення потреб сім"ї, а на інші потреби, не створює обов"язків для іншого з подружжя.

Заявляючи вимоги про визнання коштів отриманих в результаті кредиту, такими що використані в інтересах сім"ї та є спільним борговим зобов"язанням подружжя позивач не надає жодного доказу, що зазначені кредитні договори були укладені в інтересах сім"ї, що отримані грошові кошти фактично були використані на задоволення потреб родини, а тому відсутні підстави вважати, що відповідач прийняв на себе обов"язки боржника за кредитними договорами.

З досліджених судом виписок про рух коштів по рахунках вбачається, що окрім придбання продуктів харчування, одягу, оплати комунальних послуг, як зазначає позивач у позові, здійснювався переказ коштів на карту іншого банку, а також знімалася готівка в банкоматах.

Також слід зазначити, що на момент укладення шлюбу між сторонами, а саме 31 липня 2018 року по кредитним договорам у позивача існувала заборгованість, що стверджується виписками про рух коштів по рахунках.

Окрім того, згідно п.3 Кредитного договору №501109390 від 11 лютого 2019 року укладеному між АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_5 та п.3 Кредитного договору №501234373 від 12 лютого 2020 року укладеному між АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_5 , кредит надавався позичальнику для власних потреб.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 ЦПК України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України).

Будь - яких доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем до суду надано не було, не доведено того факту, що грошові кошти за кредитними договорами є спільною власністю подружжя, які були використані в інтересах сім"ї не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовуються встановленими судом обставинами. Доводи та заперечення відповідача, викладені у його відзиві на позов, позивачем спростовано не було.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, п.3 Розділ ХII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про поділ боргових зобов"язань подружжя - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ,

ОСОБА_2 зареєстрований АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складене 02 червня 2021 року.

Суддя -