Рішення

Іменем України

10 лютого 2021 року місто Чернігів

Справа №751/6061/20

Провадження №2/751/134/21

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Дасюк Н. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_5 , про визнання такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 (а.с.1-3).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 . Разом з ним в даній квартирі зареєстровані колишня дружина та діти. Зазначає, що в середині липня 2019 року дружина забрала дітей і переїхала в інше місце, де і поживають на даний час. Враховуючи, що відповідачі не сплачують за комунальні послуги, їх речі у квартирі відсутні, посилаючись на ст. 405 ЦК України, вважає, що вони втратили право користування даним житловим приміщенням.

ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи, пояснення учасників справи в судовому засіданні.

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 28.09.2020 залишив позов без руху, надав позивачу строк для усунення недоліків. У встановлений строк позивач виправив недоліки.

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 06.10.2020 року відкрив провадження по вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Одночасно позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_5 , про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням повернуто позивачу у відповідності до п.3 ч.4 ст.185 ЦПК України.

У запропонований строк від відповідачки надійшов відзив (а.с.43), у якому вона просить розглянути справу без її участі, просить відмовити у задоволенні позову. Вказує на те, що у липні 2019 року її батько вигнав із квартири АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим у квітні 2020 року вона зверталась до правоохоронних органів, але вони нічим їй не допомогли.

Протокольною ухвалою від 03.11.2020 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 08.12.2020 розгляд справи відкладався у зв`язку з неповідомленням відповідача про день, час та місце розгляду справи.

Ухвалою суду від 26.01.2020 розгляд справи відкладено та зобов`язано позивача надати докази на підтвердження права власності на спірну квартиру.

У судове засідання позивач та його представник не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, при цьому позов підтримав.

Відповідач у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялася в установленому ст. 128 ЦПК України порядку, за зареєстрованим місцем проживання, у відзиві вказувала про розгляд справи без її участі.

Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність сторін, оскільки представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі, а відповідач не отримує судові виклики направлені їй рекомендованими повідомленнями, про наявність зазначеної справи, де вона є відповідачем, їй відомо, обов`язки передбачені ст. 43 ЦПК України не виконує.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 04.02.2021 ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 липня 2016 року є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.63-64).

Відповідно довідки Об`єднання житлово-будівельних кооперативів №2621 та довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 20.10.2020 року по АДРЕСА_2 зареєстрована відповідач ОСОБА_2 (а.с.11,42).

Згідно акту, складеного 11.09.2020 року мешканцями будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 зі слів власника не проживає у квартирі з 01.07.2019 (а.с.12).

Новозаводський районний суд м. Чернігова рішенням від 30.08.2018 року розірвав шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.13-14).

Згідно судового наказу від 26.07.2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.15).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Згідно положень ст.ст.17, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Обставин, які б свідчили, що позивач або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали або в цей час перешкоджають відповідачу ОСОБА_2 в користуванні спірним житлом, та що з цього питання відповідач зверталась до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено.

Враховуючи, що відповідач за вказаною адресою не проживає з липня 2019 року, а збереження реєстрації за нею перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном, а отже, відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 19, 42, 81, 89, 206, 259, 263, 265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10 лютого 2021 року.

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_5 )

Суддя Н. В. Маслюк