Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2021 Справа №607/7441/21

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Киреньки Г. Я.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на 1/5 частину житлового будинку, загальною площею 132,4 кв.м, житловою площею 69,8 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При житті, а саме 18 лютого 2015 року, ОСОБА_4 заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона матиме право і що буде їй належати на день смерті ОСОБА_1 . На день смерті ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована з дочкою ОСОБА_1 та внучкою ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за № 65/2020 року, після смерті ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини № 194 від 03 березня 2020 року. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. Державним нотаріусом було винесено постанову №646/0231 від 22 березня 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ та державна реєстрація права власності на будинок з надвірними будівлями та спорудами за вищевказаною адресою. З огляду на вищенаведене, ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 1/5 частину житлового будинку загальною площею 132,4 кв.м, житловою площею 69,8 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 29 квітня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Представник позивачки, адвокат Оскоріп Я. М. в судове засідання не з`явилася, подала суду клопотання, у якому просила підготовче засідання та судовий розгляд у справі проводити без її участі, позов підтримала, не заперечила щодо ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання, у якому просив підготовче засідання та судовий розгляд у справі проводити без його участі, позов визнав, не заперечив щодо ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала суду клопотання, у якому просила підготовче засідання та судовий розгляд у справі проводити без її участі, позов визнала, не заперечила щодо ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні.

Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду листа про розгляд справи у його відсутності.

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Лозівською сільською радою Тернопільського рну Тернопільської обл. 22 січня 1976 року ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьки: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Залузькою сільською радою Збаразького району Тернопільської області 04 листопада 1965 року, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьки: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 одружилися 17 листопада 1998 року, прізвища чоловіка та дружини після одруження ОСОБА_8 , про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3 , видане Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського рну Тернопільської обл. 17 листопада 1998 року.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 03 лютого 2020 року виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського рну Тернопільської обл., ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 80 років.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим повторно 20 грудня 2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 66 років.

Державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори, Осадчук В.Ю. винесено постанову № 646/0231 від 22 березня 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ та державна реєстрація права власності на будинок з надвірними будівлями та спорудами.

18 лютого 2015 року ОСОБА_4 заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона матиме право і що буде їй належати на день смерті ОСОБА_1 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 22 та посвідчений секретарем Шляхтинецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Каліщук Д. В.

18 березня 2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно характеристики житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами будинковолодіння АДРЕСА_1 складається із: А житловий будинок, рік спорудження 1988; а тамбур, рік спорудження 1988; а1 тераса, рік спорудження 1988; а2 прибудова, рік спорудження 1988; Пд підвал, рік спорудження 1988; сх сходи; Б літня кухня, рік спорудження 1990; Пд підвал, рік спорудження 1990; вх.пд. вхід в підвал; сх сходи; В хлів, рік спорудження 1990; Д гноєва яма, рік спорудження 1959; Пг погріб 1959; к криниця; І вимощення; 1 огорожа; 2 ворота; 3 хвіртка; 4 хвіртка; 5 огорожа; б хвіртка.

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від № 514 від 07 квітня 2020 року по обліку бюро будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 рахується за: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Як вбачається із довідки № 515 від 07 квітня 2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в бюро за ОСОБА_4 не проведена.

ОСОБА_4 на день своєї смерті проживала за адресою АДРЕСА_1 . Разом з померлою були зареєстровані дочка - ОСОБА_1 та внучка ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Байковецької сільської ради № 66 від 05 квітня 2021 року.

Згідно виписок із погосподарських книг № 64, 65 від 05 квітня 2021 року житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 станом на 01 липня 1990 року, 15 квітня 1991 року числиться як колгоспний двір, членами якого були: голова двору ОСОБА_5 1935 року народження (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_4 , 1939 року народження дружина (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_9 1965 року народження дочка, ОСОБА_2 1975 року народження, ОСОБА_10 , 1985 року народження.

Як слідує з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59666742 від 03 березня 2020 року після смерті ОСОБА_4 зареєстровано спадкову справу № 65613476, номер у нотаріуса 65/2020.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/2096/18 від 30 березня 2018 року визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , право власності по 1/10 частки житлового будинку, загальною пл. 132,4 кв.м., житловою 69,8 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловіка ОСОБА_5 .

На 1/10 частину житлового будинку, яку успадкувала ОСОБА_4 після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 та земельну для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 березня 2021 року.

Згідно довідки про вартість майна від 15 квітня 2021 року вартість житлового будинку по АДРЕСА_1 складає 450 000 грн.

Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до наступного висновку.

При вирішенні спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, право на частку у колгоспному дворі, яке було набуто до 15 квітня 1991 року мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 станом на 01 липня 1990 року мав статус колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_5 , а членами ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується випискою із погосподарської книги №64 від 05 квітня 2021.

Таким чином, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 вони мали в рівних частках по 1/5.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Відтак після смерті ОСОБА_4 спадщина відкрилася на 1/5 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.ст. 12161218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України).

ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а тому звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документів та державної реєстрації права власності на будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, згідно довідки Байковецької сільської ради № 66 від 05 квітня 2021 року на час смерті ОСОБА_4 разом з нею проживали та перебували на реєстраційному обліку дочка ОСОБА_1 та внучка ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та успадкувала за заповітом 1/5 частину житлового будинку, загальною площею 132,4 кв.м, житловою площею 69,8 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права.

Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р оку, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору.

Померла 31 січня 2020 року ОСОБА_4 була членом колгоспного двору, інформація про отримання головою двору, яким був померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , свідоцтва на право особистої власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня, право ОСОБА_11 на частку у спадковому майні не визнається, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення шляхом визнання за нею право власності на 1/5 частину житлового будинку, загальною площею 132,4 кв.м, житловою площею 69,8 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з тим, що позивачка не заявила вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 83, 206, 258268, 273, 352355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину житлового будинку загальною площею 132,4 кв.м, житловою площею 69,8 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору 1: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору 2: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, , адреса місцезнаходження: вул. Котляревського, буд. 27, м. Тернопіль, 46003.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська