Справа № 466/577/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Семків Х.І.,

справа № 466/577/21 провадження 2/466/1013/21

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Рудакевича Ю.Ю.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Чупахіна І.Р.,-

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 та просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі «За Винницею» за адресою: м. Львів, вул.Винниця, 2-б, загальною площею 38,5кв.м. та стягнути в користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частини майна у розмірі 50070 (п`ятдесят тисяч сімдесят гривень) вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позивних вимог покликається на те, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Львова розірвано 11.04.2013 року. Під час шлюбу сторонами набуто майно, яке підлягає поділу. Оскільки, відповідач добровільно не хоче розділити майно, то він змушений звернутися до суду за захистом порушеного його права.

Відповідач подала відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву покликається на те, що дійсно у шлюбі сторони набули гаражний бокс № НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі «За Винницею» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 38,5кв.м. Незадовго до подання позову позивач звернувся до відповідача з пропозицією надати згоду на відчуження гаража, однак відповідач запропонувала позивачу надати їй згоду на відчуження гаража, на що останній відмовився. Зазначає, що вартість гаражу зазначена у експертній оцінці не відповідає ринковій вартості, просить відмовити у позові. Додатково подала о звіт про незалежну оцінку гаражу № НОМЕР_1 площею 38,5м.кв., що розташований в автогаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , оціночна вартість 203270 грн.

Ухвалою від 02.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача - адвокат Рудакевича Ю.Ю., який діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 11.03.221 року /арк.спр.28-30/ позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача адвокат Чупахін І.Р., який діє на підставі ордера про надання правової допомоги від 02.12.2020 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог та просили при вирішенні питання врахувати дійсну вартість майна, яку визначив оцінювач ОСОБА_3 .

Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить такого висновку.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб,які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що сторони з 21.11.1997 року по 11.04.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 11.04.2013 року розірвано /арк.спр.8/.

У шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули гаражний бокс № НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі «ЗА ВИННИЦЕЮ» на АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право власності на гараж від 03.04.2008, копія якого міститься в матеріалах справи, власником майна є ОСОБА_1 /арк.спр.5/.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, ч.1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Сторонами визнається той факт, що вищезазначене майно було набуто подружжям в період шлюбу та є їхньою спільною сумісною власністю. Щодо належності даного майна до спільного майна подружжя між сторонами спору не виникає. Разом із цим, згоди щодо поділу спільного майна між сторонами не досягнуто.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, зокрема, просив визнати за ним право власності на гараж № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на АДРЕСА_1 та стягнути в його користь з відповідача грошову компенсацію вартості частини майна у розмірі 50070 гривень.

Позивач надав звіт про оцінку майна об`єкта нежитлової нерухомості та згідно висновку про вартість об`єкта оцінки гаража № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на АДРЕСА_1 становить 100140 гривень /арк.спр.9-10/.

Відповідач теж подала звіт про незалежну оцінку майна та згідно висновку про вартість об`єкта оцінки гаража № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на АДРЕСА_1 становить 203270 гривень /арк.спр.45-57/. З вартістю оцінки гаража за пропозицією позивача не погоджується, вважає її заниженою.

Разом з тим сторони не просили призначити судову експертизу для визначення реальної вартості спірного майна.

Окрім цього, позивач просить стягнути з нього на користь відповідача половину вартості спірного майна у розмірі 50070 гривень.

Згідно із ч. 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач не погоджується із запропонованим варіантом поділу майна - стягнення з нього на користь позивачки грошової компенсації та набуття у такий спосіб ним права власності на все спірне майно.

В матеріалах справи відсутні відомості про попереднє внесення позивачем відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У зв`язку із цим, оскільки сторони покладені на них процесуальні обов`язки пов`язані з тягарем доказування по справі не виконали та в порушення вимог ст. 12, 81 ЦПК України не довели дійсної вартості вищевказаного майна на час розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів та дійшов переконання про відмову у задоволенні позову.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України у разі відмови у позові судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі «За Винницею» за адресою: м.Львів, вул.Винниця, 2-б та стягнення грошової компенсації вартості частини майна - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення виготовлений 01.06.2021 року.

Суддя П. С. Невойт