Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2404/19
Провадження № 2/376/48/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2021 р. Сквирський районний суд Київської області

в складі: Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участю секретаря - Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

Встановив:

У вересні 2019 року Товариство з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод" в особі директора Драчинського С.М. звернулося до суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.08.2018 р. між ТДВ «Шамраївський цукровий завод» (далі - Орендар) та ОСОБА_1 (далі - Орендодавець) було укладено договір оренди землі.

Згідно предмету даного договору в оренду передавалась земельна ділянка, яка знаходиться в межах Оріховецької сільської ради Сквирського району Київської області, загальною площею 3,4959 га, кадастровий номер 322 408 5200:02:001:0012.

ТДВ «Шамраївський цукровий завод» за даним договором оренди землі виплату орендної плати за 2019 рік провели у повному обсязі та своєчасно.

Згідно відомості виплат коштів орендодавцям відділку «Самгородок» с. Оріховець Сквирського району за 2019 рік від 05.02.2019 року ТДВ «Шамраївський цукровий завод» було видано на руки ОСОБА_1 орендну плату за 2019 рік в розмірі 14 850,00 грн., при цьому Позивачем було сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі 3320,50 грн. та військовий збір 276,71 грн.

Сквирський районний суд Київської області своїм рішенням від 16.04.2019 року у справі №376/2366/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріховецьке» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Мамонтова Костянтина Сергійовича про визнання оспорюваного договору оренди землі недійсним та застосування наслідків його недійсності, визнав недійсним договір оренди землі № б/н від 20.08.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», зареєстрований 21.08.2018 року державним реєстратором Мамонтовим К.С., та скасував державну реєстрацію речового права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» від 20.08.2018 року щодо земельної ділянки, площею 3,4959 га, кадастровий номер 322 408 5200:02:001:0012.

У зв`язку з визнанням договору оренди землі б/н від 20.08.2018 року недійсним, земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0012 була повернута її власнику, а останній в свою чергу надав її в оренду ТОВ «Оріховецьке» 06.06.2019 року строком на 10 років. Дана інформація підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №179077431 від 29.08.2019 року.

Таким чином, на виконання вимог ст. 215 ЦК України, ОСОБА_1 мав би повернути ТДВ «Шамраївський цукровий завод» суму коштів в розмірі 14850,00 грн., що була ним отримана в якості виплати орендної плати за 2019 рік, а також відшкодувати витрати, які понесені товариством зі сплати ПДФО - в сумі 3320,50 грн. та військового збору - в сумі 276,71 грн. Загальна сума коштів, що підлягає поверненню становить 18447,21 грн.

Відповідач ОСОБА_1 не повернув товариству понесені збитки.

31.07.2019 року ТДВ «Шамраївський цукровий завод» звернулось до ОСОБА_1 з претензією (вих. №698) з вимогою у добровільному порядку погасити заборгованість в сумі 18447,21 грн, але Відповідач жодним чином не відреагував на претензію, кошти не повернув, відповіді не надав.

З урахуванням викладеного та поданої 10.03.2021 року заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 понесені збитки в сумі 20728,37 грн., з яких: 14850,00 грн. - сума отриманої орендної плати за 2019 рік; 3320,50 грн. - сума податку з доходів фізичних осіб; 276,71 грн. сума військового збору; 871,81 грн. - 3% річних; 1409,35 грн. сума інфляційних втрат, а також судовий збір в розмірі 2270,00 грн. (1921 грн. + 349 грн.).

Представник позивача адвокат Кваша В.Ю. в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить провести судовий розгляд у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі (а.с.93).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення, про причини неявки до суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. Письмових заяв чи клопотань не надав (а.с. 84,87,92).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 223,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 20.08.2018 р. між ТДВ «Шамраївський цукровий завод» (далі - Орендар) та ОСОБА_1 (далі - Орендодавець) було укладено договір оренди землі.

Згідно предмету даного договору в оренду передавалась земельна ділянка, яка знаходиться в межах Оріховецької сільської ради Сквирського району Київської області, загальною площею 3,4959 га,з кадастровим номером :02:001:0012.

ТДВ «Шамраївський цукровий завод» за даним договором виплату орендної плати за 2019 рік провели у повному обсязі та своєчасно.

Згідно відомості виплат коштів орендодавцям відділку «Самгородок» с. Оріховець Сквирського району за 2019 рік від 05.02.2019 року ТДВ «Шамраївський цукровий завод» було видано на руки (виплачено) ОСОБА_1 орендну плату за 2019 рік в розмірі 14 850,00 грн., при цьому Позивачем було сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі 3320,50 грн. та військовий збір 276,71 грн (а.с.6,7,8).

Сквирський районний суд Київської області своїм рішенням від 16.04.2019 pоку у справі №376/2366/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріховецьке» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Київської обласної філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Мамонтова Костянтина Сергійовича, про визнання оспорюваного договору оренди землі недійсним та застосування наслідків його недійсності, визнав недійсним договір оренди землі № б/н від 20.08.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», зареєстрований 21.08.2018 року державним реєстратором Мамонтовим К.С., та скасував державну реєстрацію речового права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» від 20.08.2018 року щодо земельної ділянки, площею 3,4959 га, кадастровий номер :02:001:0012(а. с. 77 - 83).

У зв`язку з визнанням договору оренди землі б/н від 20.08.2018 року недійсним, земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0012 була повернута її власнику, а останній в свою чергу надав її в оренду ТОВ «Оріховецьке» 06.06.2019 року строком на 10 років. Дана інформація підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №179077431 від 29.08.2019 року (а. с. 8).

Таким чином, на виконання вимог ст. 215 ЦК України, ОСОБА_1 мав би повернути ТДВ «Шамраївський цукровий завод» суму коштів в розмірі 14850,00 грн., що була ним отримана в якості виплати орендної плати за 2019 рік, а також відшкодувати витрати, які понесені товариством зі сплати ПДФО - в сумі 3320,50 грн. та військового збору - в сумі 276,71 грн. Загальна сума коштів, що підлягає поверненню становить 18447,21 грн.

Відповідач ОСОБА_1 не повернув товариству понесені збитки.

31.07.2019 року ТДВ «Шамраївський цукровий завод» звернулось до ОСОБА_1 з претензією (вих. №698) з вимогою у добровільному порядку погасити заборгованість в сумі 18447,21 грн, але Відповідач жодним чином не відреагував на претензію, кошти не повернув, відповіді не надав (а.с.9).

Згідно заяви представника позивача адвоката Кваші В.Ю. від 10.03.2021 року, позивач збільшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20728,37 грн., з яких: 14850,00 грн. - сума отриманої орендної плати за 2019 рік; 3320,50 грн. - сума податку з доходів фізичних осіб; 276,71 грн. сума військового збору; 871,81 грн. - 3% річних; 1409,35 грн. сума інфляційних втрат, відповідно до приписів п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України (а.с. 66-69, 70-73).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним Кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Даним Законом визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

За змістом статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально, відповідно до приписів ст. 14 Закону України «Про оренду землі».

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, істотні умови договору оренди землі, серед яких і орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Частиною 2 ст. 410 ЦК України передбачено, що землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування землею.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про оренду землі» орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі. Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних.

Частинами 1,2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно до вимог ч. ч. 1,2,3 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Норми спеціального закону, яким є Земельний Кодекс України, не дають визначення збитків, але визначають підстави для їх відшкодування. Так, статтею 156 ЗК України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні зокрема внаслідок: неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. У свою чергу вина встановлюється належними та допустимими доказами, зокрема рішенням суду.

Поданими позивачем доказами доведено обґрунтованість заявлених вимог щодо завданих ТДВ "Шамраївський цукровий завод" відповідачем збитків.

Таким чином, суд, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, дійшов висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача, які полягали у свідомому укладенні договору оренди земельної ділянки, що перебувала в орендному користуванні ТДВ "Шамраївський цукровий завод" з іншим орендарем та отримання орендної плати від позивача, ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати позивачу ТДВ "Шамраївський цукровий завод" заподіяні збитки в загальній сумі 20728,37 грн., оскільки така сума збитків знайшла своє підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 3303 від 28.08.2019 року (а.с.1) та № 582 від 09.03.2021 року (а.с.70) він також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2,4,12, 13, 76,81, 141, 223,247,258,259, 263-265, 351,352,354 ЦПК України, ст. ст. 22,410,526, 629,1166 ЦК України, ст. ст. 1,2,14,15,21,28 Закону України «Про оренду землі», пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст. ст. 124,156 ЗК України, суд

Вирішив:

Позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод" (місцезнаходження: с. Руда, вул. Заводська, 27, Білоцерківського району Київської області, ) заборгованість у розмірі 20 728,37 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод" (місцезнаходження с. Руда, вул. Заводська, 27, Білоцерківського району Київської області, ) судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко