Справа № 201/147/21
Провадження № 2/201/1205/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

28 квітня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Мілової Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу (а.с. 2-4).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 01.03.2021р. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 27).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2018р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором займу у сумі 265 700,00 грн., відсотки за користування грошовими коштами та судовий збір. Відповідачем зобов`язання не виконуються, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 106 809,50 грн. з яких: 80 734,50 грн. інфляційні збитки в порядку 625 ЦК України та 26 075,00 грн. - 3% річних та судові витрати по справі.

Станом на момент звернення з цим позовом до суду відповідач свої зобов`язання не виконав, не сплатив позичені кошти.

Згідно із відповіддю Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 01.10.2020р. № 83217/16 на виконанні перебуває виконавче провадження № 57807207 з примусового виконання листа № 201/14687/17, виданого 17.08.2018р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 299098,49 грн. Станом на 01.10.2020р. рішення суду боржником не виконано, заборгованість складає 299 098,49 грн.

Враховуючи те, що строк дії договору займу сплив 01.09.2017р., позивач на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України просив стягнути із відповідача індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивач надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та без фіксації засідання технічними засобами, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволені наполягає (а.с. 28).

Відповідач ОСОБА_2 в засідання, призначені на 26.03.2021р. і на 28.04.2021р. не з`явився, про дату, час та місце слухання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив (а.с. 29, 31).

Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що 01.10.2016р. ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 договір позики грошових коштів під процент між фізичними особами, на підставі якого передав останньому кошти у розмірі 10 000 дол. США. зі строком повернення до 01.10.2017р.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі від 21.05.2018р. № 201/14687/17 задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 01.10.2016р. в сумі 265 700,00 грн. (що за офіційним курсом НБУ станом на 02.10.2017р. еквівалентно 10 000 дол. США) і два 2 % від суми позики за період з 01.10.2016р. по 30.09.2017р. в сумі 33 398 грн. 49 коп. а всього 299 098 грн. 49 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2991 грн. (а.с. 6-9).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з відповіддю, яка надійшла з Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 01.10.2020р. за № 86217/16, на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 57807207 з примусового виконання листа № 201/14687/17, виданого 17.08.2018р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 299 098,49 грн. Вказане рішення суду боржником не виконується (а.с. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи юридичну природу цих правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень частини другої статі 625 ЦК України.

Грошовим зобов`язанням слід вважати будь-яке зобов`язання, яке зводиться до сплати грошей, незалежно від правових підстав його виникнення, про що зазначив Верховний Суд України в постанові від 01.10.2014р. по справі № 6-113цс14.

Стаття 625 ЦК України, розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 625 ЦК України та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 11.04.2018р. по справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18), позивач обґрунтовано вимагає стягнення інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання і трьох процентів річних, оскільки, це є відшкодуванням матеріальних витрат позивача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та компенсація (плата) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зобов`язання, що виникли у відповідача на підставі судового рішення є грошовими та виражені в національній валюті. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконував зазначені зобов`язання належним чином, внаслідок чого грошові кошти знецінюються внаслідок інфляційних процесів.

З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з повернення грошових коштів за договором позики в розмірі 265 700,00 грн., у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних за весь період прострочення з 02.10.2017р. по 09.12.2020р. (в межах заявлених позовних вимог), що передбачено ст. 625 ЦК України.

Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013р. у справі № 6-59цс13, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, і трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

В силу ст. 417 ЦПК України, зазначене рішення є обов`язковим для всіх судів України, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням ВС України.

На підставі індексу інфляції позивач розрахував збитки, починаючи з дати прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики 02.09.2017р. по дату звернення до суду з даним позовом, в межах заявлених позовних вимог до 09.12.2020р.

Суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком, оскільки останнім невірно застосований період, з якого розраховані збитки. Так, збитки мають бути розраховані, починаючи з дати прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики 02.10.2017р., тоді як позивач їх розрахував з 02.09.2017р., що є помилковим, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне здійснити свій розрахунок штрафних санкцій.

Відтак, суд вважає здійснити розрахунок інфляційних збитків таким чином:

У період з 02.10.2017 року по 09.12.2020 року індексація на суму 265 700,00 грн.

[Сукупний індекс інфляції] = 101,20% ? 100,90% ? 101,00% ? 101,50% ? 100,90% ? 101,10% ? 100,80% ? 100,00% ? 100,00% ? 99,30% ? 100,00% ? 101,90% ? 101,70% ? 101,40% ? 100,80% ? 101,00% ? 100,50% ? 100,90% ? 101,00% ? 100,70% ? 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% = 122,583% (за період жовтень 2017 - листопад 2020)

[Інфляційні нарахування] = 265 700,00 грн. (сума боргу) ? 122,583% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 265 700,00 грн. (сума боргу) = 60 001,99 грн.

Розрахунок 3% річних такий:

Період розрахунку: з 02.10.2017р. по 31.12.2017р. - 91 день

[Проценти] = 265 700,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 91 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 987,29 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. - 365 днів

[Проценти] = 265 700,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 7 971,00 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2019р. по 31.12.2019р. - 365 днів

[Проценти] = 265 700,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 7 971,00 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2020р. по 09.12.2020р. - 344 дні

[Проценти] = 265 700,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 344 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 7 491,87 грн.

Сума нарахованих 3% річний - 25 421,16 грн.

Отже, загальна сума штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в порядку ст. 625 ЦК України, становить 85 423,15 грн. (60 001,99 грн. + 25 421,16 грн. = 85423,15 грн.).

Таким чином, відповідач, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу позивача зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, що становить інфляційні витрати в сумі 60001,99 грн. та три відсотки річних від простроченої суми 25421,16 грн. грн., а всього 85423,15 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 854,23 грн. (розмір заявлених вимог 106809,50 грн., розмір вимог, що підлягають задоволенню 85423,15 грн., розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом 1068,10 грн. (1068,10 грн. х 85423,15 грн. : 106809,50 грн. = 854,23 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2 ) суму заборгованості за договором позики від 01 вересня 2016 року у розмірі 85423,15 грн. з яких: 60 001,99 грн. - інфляційні збитки в порядку 625 ЦК України та 25421,16 грн. - 3% річних.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 854,23 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 07 травня 2021 року.

Суддя Наумова О.С.