ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/819/210/21 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Вейтас І.В.,

Кузнєцової О.А.,

секретар Литвиненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу адвоката Іванюка Віктора Ігоровича від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області, ухваленого 02 листопада 2020 року під головуванням судді Майдан С.І., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності правочину, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

Вимоги первісного позову

У позові від 28 серпня 2018 року поставлено питання про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» різниці у вартості автомобіля марки VW модель Polo sedan 1.6 I benzin 2013 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , станом на 23 березня 2017 року у розмірі 220856,55 гривні та відшкодування 3312,85 гривні витрат по сплаті судового збору та 15000 гривень витрат на оплату правової допомоги.

Підстави позову

Застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відповідно до ст. 216 ЦК України.

Обґрунтування позову

Посилання на те, що 13 травня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про фінансовий лізинг № 00007398 з додатками до нього, за яким позивач придбав у власність об`єкт лізингу вказаний вище автомобіль, який 28 травня 2013 року згідно акту приймання-передачі передав відповідачу, останнім було порушено умови договору щодо сплати лізингових платежів, 10 листопада 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. було вчинено виконавчий напис стосовно повернення позивачу автомобіля, державною виконавчою службою автомобіль було повернено, постановою Апеляційного суду Херсонської області у іншій справі від 03 липня 2018 року встановлено нікчемність зазначеного договору про фінансовий лізинг у зв`язку із порушенням його обов`язкової нотаріальної форми, відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України відповідач повинен повернути позивачу новий аналогічний транспортний засіб або відшкодувати вартість одержаного майна за цінами на момент відшкодування, позивачем придбано автомобіль за 17071,51 долари США, відшкодування вартості майна повинно бути проведено із використанням еквіваленту в іноземній валюті, за час користування відповідачем вказаним транспортним засобом його вартість значно знизилася, за звітом № 167 від 25 березня 2017 року після вилучення у відповідача автомобіля його вартість склала 238538 гривень, що еквівалентно 8864,28 долара США, вартість знизилася на 8207,23 долара США, відповідач повинен відшкодувати різницю вартості у розмірі 220856,55 гривні.

Вимоги зустрічного позову

У позові від 25 лютого 2019 року ОСОБА_1 поставлено питання про стягнення на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» 256270,06 гривні.

Підстави зустрічного позову

Застосування наслідків недійсності нікчемного договору про фінансовий лізинг.

Обґрунтування первісного позову

Посилання на те, що 13 травня 2013 року між сторонами було укладено зазначений договір про фінансовий лізинг щодо зазначеного автомобіля, вартість якого складала 17071,51 долари США, авансовий платіж 2560,73 долари США, обсяг фінансування 14510,78 долари США, строк лізингу 60 місяців, лізинговий платіж 414,61 долари США, адміністративний платіж 256,07 долари США, відповідно до акту прийому-передачі від 28 травня 2013 року відповідач передав позивачу предмет лізингу вартістю 138723,09 гривні, позивачем у період з 15 травня 2013 року по 30 червня 2016 року здійснювалися платежі відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів у повному обсязі, що загалом складає 223884 гривні та еквівалентно 17689 доларам США, з 30 червня 2016 року по 28 листопада 2016 року позивач сплачував лізингові платежі не у повному обсязі у сумі 32386 гривень, еквівалентним 1300 доларам США, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків між сторонами станом на 14 грудня 2016 року, відповідно до акту вилучення та передачі майна від 19 грудня 2016 року стягувачу було передано вказаний автомобіль вартістю 212492,24 гривні, вважав, що у зв`язку із нікчемністю договору слід застосувати двосторонню реституцію з поверненням ОСОБА_1 об`єкту лізингу та поверненням Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» ОСОБА_1 усіх платежів, здійснених ним на виконання даного нікчемного договору, у сумі 256270,06 гривні.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від02 листопада 2020 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено, ухвалено:

-застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину (договір про фінансовий лізинг № 00007398 від 13 травня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»), стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені на виконання умов договору про фінансовий лізинг № 00007398 від 13 травня 2013 року у розмірі 256270,06 гривні, та судовий збір у розмірі 2562,70 гривні.

Мотиви суду першої інстанції

Суд прийшов до висновку про недоведеність та безпідставність вимог первісного позову та знайшов підстави для про задоволення зустрічного позову щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Іванюк В.І. від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги товариства та відмовити у задоволенні вимог зустрічного позову.

Підстави апеляційної скарги

Посилання на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Обґрунтування апеляційної скарги

Крім доводів, вказаних у позові, зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України при визначенні обсягу зобов`язань, що виникли у сторін у зв`язку із недійсністю договору лізингу, необхідно враховувати особливості недійсності як договору найму, так і договору купівлі-продажу, за ч. 1 ст. 216 ЦК України зобов`язанням відповідача внаслідок недійсності договору про фінансовий лізинг є повернення об`єкту лізингу позивачу в натурі, оціночна вартість автомобіля на момент його повернення є значно меншою його вартості на момент передачі відповідачу, при здійсненні реституції у правовідносинах з користування майном відповідач повинен відшкодувати вартість за користування, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду України у справах № 910/21153/14, № 6-3090цс15, № 755/14931/16-ц, № 629/4628/16, відповідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі є платою за користування об`єктом лізингу, відповідно п. 6.18. договору про фінансовий лізинг між сторонами у випадку розірвання контракту, відмови від контракту за ініціативою Порше Лізинг Україна за п. 12 контракту лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об`єктом лізингу, тому лізинговий платіж відповідно до ст. 1212 ЦК України не підлягає поверненню в порядку застосування наслідків недійсності правочину, при цьому відповідач на підставі нікчемного договору про фінансовий лізинг користувався транспортним засобом протягом 3 років 7 місяців з 13 травня 2013 року по 19 грудня 2016 року, сплачені відповідачем лізингові платежі є платою за користування, нікчемний договір лізингу є кондиційним правочином, сплачені відповідачем лізингові платежі не підлягають поверненню, так як є платою за фактичне користування належним позивачу транспортним засобом, крім того відповідач звернувся з зустрічним позовом з пропуском строку позовної давності, про застосування якого позивачем було подано відповідну заяву, судом першої інстанції у справі не було застосовано правову позицію Верховного Суду щодо застосування наслідків нікчемного правочину, викладену у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 755/612/16-ц, сплата лізингових платежів за договором про фінансовий лізинг № 00007398 від 13 травня 2013 року почалася у 2013 році, з цієї дати розпочалося фактичне виконання договору та слід обраховувати строк позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу

Не надходив.

Процесуальні позиції сторін при апеляційному розгляді справи

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» адвокат Іванюк В.І. наполягав на задоволенні скарги.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Базилєва Ю.О. щодо вимог скарги заперечували.

Правова позиція апеляційного суду

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви суду апеляційної інстанції

З матеріалів справи вбачається, що 13 травня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про фінансовий лізинг № 00007398 з додатками до нього, об`єктом якого виступав вказаний у позові транспортний засіб вартістю 17071,51 долари США, авансовий платіж складав 2560,73 долари США, обсяг фінансування 14510,78 долари США, кількість лізингових платежів 60, строк лізингу 60 місяців, лізинговий платіж 414,61 долари США, адміністративний платіж 256,07 долари США, усі платежі, що підлягали сплаті, повинні були сплачені в гривнях і підлягали розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в доларах США, 10 листопада 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. було видано виконавчий напис по повернення ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» вказаного автомобіля, на підставі якого за актом вилучення та передачі майна стягувачу № 52997776 від 19 грудня 2016 року автомобіль було вилучено у ОСОБА_1 державним виконавцем та передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», згідно акту звіряння взаємних розрахунків по вказаному договору фінансового лізингу станом на 14 грудня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» складала 38772,74 гривні, відповідно до звіту № 167 про оцінку транспортного засобу від 23 березня 2017 року ринкова вартість автомобіля на дату оцінки складала 238538 гривень, постановою Апеляційного суду Херсонської області від 03 липня 2018 року у іншій справі № 766/22898/17 встановлено нікчемність договору фінансового лізингу між сторонами у зв`язку із недотриманням його нотаріальної форми.

За положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Плата за користування майном включає в себе крім певної суми прибутку для власника майна також відшкодування йому втрат від зниження споживчих якостей (ціни) переданого у користування майна, позивачем за первісним позовом обрано спосіб захисту у даних правовідносинах у вигляді стягнення коштів з іншої сторони у розмірі, яка разом з дійсною вартістю об`єкта лізингу на час його повернення склала б повну вартість нового автомобіля, отже у разі задоволення такої вимоги втрати споживчих якостей (ціни) використаного майна слід вважати відшкодованими.

Позовна заява даного учасника справи не містила обґрунтованих вимог щодо стягнення з іншої сторони плати за користування автомобілем, вимоги скарги в цій частині виходять за межі вимог позову, прибуток за нікчемним договором апріорі отриманим бути не може, посилання в апеляційній скарзі на відповідні умови договору лізингу безпідставні у зв`язку із нікчемністю цього договору, приведені у скарзі позиції Верховного Суду стосуються справ з відмінними від даної справи правовідносинами.

ОСОБА_1 заявлено про повернення сплачених ним коштів іншій стороні за нікчемним договором у якості реституції.

У даному випадку, у зв`язку із нікчемністю договору лізингу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» зобов`язане повернути ОСОБА_1 сплачені ним лізингові платежі на виконання умов договору, останній, в свою чергу, зобов`язаний повернути товариству об`єкт лізингу у первісному стані, і оскільки в силу втрат споживчих якостей автомобіля за час його використання його ціна змінилася в меншу сторону у відповідності до проведеної оцінки, не спростованою іншою стороною, повернення майна за недійсним правочином із зменшеною вартістю не можна вважати належним чином проведеною реституцією, в свою чергу ОСОБА_1 за правилами двосторонньої реституції має право вимоги щодо повернення сплачених ним коштів.

Представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» заявлено про застосування строку позовної давності до вимог за зустрічним позовом, на що судом першої інстанції зважено не було, заяви про застосування строку позовної давності до вимог за первісним позовом відповідною стороною у справі не подавалося.

Відповідно до ст. ст. 256, 257, 260 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, згідно ч. 3 ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання, за його ч. 4 ст. 267 сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

ОСОБА_1 подано зустрічний позов 25 лютого 2019 року, ним заявлено про стягнення сплачених за нікчемним договором лізингу платежів, такі платежі на виконання умов договору вносилися ним періодично, отже строк позовної давності належить обраховувати щодо кожного з платежів, з такого розсуду вимоги зустрічного позову за період з 26 лютого 2016 року по 25 лютого 2019 року заявлені в межах строку позовної давності, за цей час ОСОБА_1 було сплачено 66329,61 гривні із загального об`єму сплачених ним коштів 256270,06 гривні, у порядку проведення належної двосторонньої реституції з вказаної суми у Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» має лишитися 220856,55 гривні як відновна вартість автомобіля, залишок в 35413,5 гривні слід стягнути з вказаного товариства на користь ОСОБА_1 з відповідним стягненням судового збору пропорційно цій сумі.

Вимоги первісного позову та апеляційної скарги щодо заявленого порядку проведення реституції не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, за положеннями ч. 5 ст. 216 ЦК України судом у даному випадку застосовано належний порядок такої реституції з власної ініціативи, передбачені законом підстави для відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» судових витрат відсутні.

За приведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду скасувати, позовні вимоги сторін задовольнити частково у вище наведеному обсязі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Іванюка Віктора Ігоровича від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 листопада 2020 року скасувати.

Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 35413,5 гривні.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» судовий збір у розмірі 354 гривні на рахунок отримувача UA0021451, отримувач коштів ГУК у Херсонській області/Херсон р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37959517, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, її повний текст буде складено 08 лютого 2021 року і з цього дня протягом тридцяти днів на постанову може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Вейтас

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.А. Кузнєцова