Дата документу "20" травня 2021 р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Честнєйша Ю.О., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , представником якої є адвокат Бабенко Юрій Сергійович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 28.12.2019 Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 4269.

Дослідивши матеріали позовної заяви на предмет її відповідності вимогам ст.175,177 ЦПК України, суд доходить висновку, що її слід залишити без руху з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є громадянином Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Статтею 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 вищевказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Як вбачається зі змісту позовної заяви подружжя не має спільного проживання в Україні.

Відповідно до ст. 110 СК України розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.

Згідно з ч. 2 і 3ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 ВСУ зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України.

Приписами ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.2 ст.28 чинного ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Частиною 10 вказаної статті визначено, що позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою звернення саме до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області стало те, що позивачка зазначила останнє відоме місце проживання відповідача за адресою своєї реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 . Однак, будь-яких доказів, що підтверджують те, що відповідач мав зареєстроване місце проживання (перебування) на території м. Мелітополя або Мелітопольського району, суду не надано.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільних дітей сторони не мають, що надавало б право позивачці звернутися до суду за власним зареєстрованим місцем проживання.

Відповідно до ч. 1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст.77 цього Закону (виключна підсудність, яка на спори про розірвання шлюбу не розповсюджується).

Такої угоди для визначення підсудності до матеріалів позову не надано.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. ст.175,177 ЦПК України, а саме: відсутні докази проживання відповідача на території України, або наявності (або відсутності) угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність такої справи (про розірвання шлюбу) судам України або іноземним судам; домовленості подружжя про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Зазначені недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху(стаття 185 ЦПК України).

За таких обставин вважаю, що дану позовну заяву слід залишити без руху, а позивачці надати строк для усунення вищевказаних недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст. 95,134,175,177,185 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представником якої є адвокат Бабенко Юрій Сергійович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вищевказаного у встановлений термін, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя: Ю.О. Честнєйша