Справа №705/2888/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді - Годік Л.С.

з участю: секретаря судового засідання - Романовій О.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про порушення обов`язку на користь третьої особи,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про порушення обов`язку на користь третьої особи. В позовній заяві позивач вказує, що відповідно Договору дарування від 27.05.1994 р. ОСОБА_3 і йому належить по 50 % без розподілу в натурі частина будинку по АДРЕСА_1 . Договір безстроковий, власність спільна часткова, зобов`язання сторін здійснюються на умовах і в порядку, визначених законом. Житло використовується для проживання сторін та членів їх сімей. На момент укладання договору в 1994 р. до сім`ї ОСОБА_3 входив її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і тому він теж набув рівних з нею прав щодо користування житлом. ОСОБА_3 29.08.2017 р. самочинно передала свої майнові права на квартиру ОСОБА_2 і не забезпечила збереження житлових прав свого сина, як третьої особи, не зважаючи на обов"язковість цієї умови і подарувала його майно іншій стороні. Але в порядку правонаступництва до нового власника ОСОБА_2 перейшли як права і обов`язки, так і відповідальність перед третьою особою за спільними зобов`язаннями ОСОБА_3 в період її участі в Договорі дарування 1994 р.

Просить: встановити, що ОСОБА_4 має право на обов`язкову частку квартири по АДРЕСА_1 по правилам Договору дарування від 27.05.1994 р. і відповідає його суті; зобов`язати ОСОБА_2 виділити помешкання із подарованої частки, придатне для постійного проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позовну заяву, просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак, 27.08.2020 р. подала на адресу суду письмову заяву про вжиття заходів в якій зазначила, що позивач, з невідомих підстав визначив її відповідачем у цій справі, що є надуманим та незаконним.

У своєму позові позивач як на підставу свого позову, посилається на норму матеріального права, зокрема на ст.ст. 720, 725 ЦК України.

Але ці норми матеріального права не можуть бути застосовані позивачем, оскільки він не є суб`єктом їх положення.

Так, ст. 720 ЦК України передбачено, що: - «1. Сторонами у договорі дарування можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава Україна Автономна Республіка Крим, територіальна громада. 2. Батьки (усиновлювачі), опікуни не мають права дарувати майно дітей, підопічних. 3. Підприємницькі товариства можуть укладати договір дарування між собою, якщо право здійснювати дарування прямо встановлено установчим документом дарувальника. Це положення не поширюється на право юридичної особи укладати договір пожертви. 4. Договір дарування від імені дарувальника може укласти його представник. Доручення на укладення договору дарування, в якому не встановлено імені обдаровуваного, є нікчемним».

Статтею 725 ЦК України передбачено, що: - «1. Договором дарування може бути встановлений обов`язок обдаровуваного вчинити певну дію майнового характеру на користь третьої особи або утриматися від її вчинення (передати грошову суму чи інше майно у власність, виплачувати грошову ренту, надати право довічного користування дарунком чи його частиною, не пред`являти вимог до третьої особи про виселення тощо). 2. Дарувальник має право вимагати від обдаровуваного виконання покладеного на нього обов`язку на користь третьої особи. У разі смерті дарувальника, оголошення його померлим, визнання безвісні відсутнім чи недієздатним виконання обов`язку на користь третьої особи має право вимагати від обдаровуваного особа, на користь якої встановлений цей обов 'язок.»

Сторонами у Договорі дарування від 1994 року є: ОСОБА_5 (дарувальниця), ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (обдаровані). Це підтверджується доданою позивачем копією дубліката Договору дарування від 27.05.1994 року, виданого ОСОБА_1 11.02.2005 року та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14 березня 2005 року.

Жодної третьої особи у цьому Договорі не зазначено. Жодного встановленого обов`язку вчинити певну дію, або утриматися від неї на користь будь-якої третьої особи, у цьому Договорі також не зазначено.

Отже враховуючи вказані обставини, є всі законні підставі стверджувати, що позовні вимоги позивача - є безпідставні, безпредметні та незаконні.

Оскільки позивач не надав до суду жодного доказу про те, що ОСОБА_4 має будь-яке право на її власність (1/6 частку (АДРЕСА_2 ) житлового будинку по АДРЕСА_1 .

При цьому, позивач також не надав до суду жодного доказу про те, що він має будь-яке відношення до ОСОБА_4 і має право в його інтересах заявляти будь-які вимоги, тим більш до неї.

Позивач не надав суду жодного доказу про те, що ОСОБА_3 29.08.2017 р. самочинно передала свої майнові права на квартиру ОСОБА_2 , як зазначив позивач, хоча вказаними обставинами позивач і обґрунтовує свої позовні вимоги. Подані позивачем докази свідчать лише про те, що позивач та ОСОБА_3 являлися співвласниками в рівних частках 1/3 будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Із даних позовних вимог вбачається, що позовна заява не містить ні підстав позову, ні предмета позову, а позовна вимога протирічить способу захисту, оскільки ОСОБА_1 не має ніякого відношення до її власності, тому позивач не має встановленого законом права зобов`язати ОСОБА_2 виділити помешкання із подарованої частки, придатної для постійного проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , так як таке не передбачено законом чи договором та суперечить чинному законодавству.

Отже, відсутність у позовній заяві підстав позову (фактичні підстави та норми права (юридична підстава), які в сукупності підтверджують відсутність права ОСОБА_1 звернутися до суду з зазначеними позовними вимогами до неї - ОСОБА_2 .

За таких фактичних обставин, є всі встановлені законом підстав визнати позовну заяву ОСОБА_1 про порушення обов`язку на користь третьої особи від 18.06.2019 року - зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України - подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Просить: визнати зловживання процесуальними правами дії ОСОБА_1 , що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; постановити ухвалу про стягнення штрафу з ОСОБА_1 у розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить до 30.06.2020 року у розмірі 2102 грн. х 3 = 6 306,00 грн.

Просить судові засідання проводити без її участі.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суддя вважає позовну заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Позивач ОСОБА_1 на підтвердження своїх позовних вимог надав суду договір дарування від 27 травня 1994 року, згідно якого ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 та ОСОБА_1 1/3 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в рівних долях з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться на присадибній земельній ділянці розміром 2035 кв.м.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що новим власником частини житлового будинку по АДРЕСА_1 стала ОСОБА_2 , згідно договору дарування від 29.08.2017 р., який порушує права власності на вказану частку сина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 щодо володіння, користування та розпорядження майном, оскільки при укладанні договору ОСОБА_4 був членом сім`ї дарувальника.

Статтею 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Згідно статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Інших документів позивачем до позовної заяви суду не надано.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.

За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Позивач у позові ставить питання про зобов`язання ОСОБА_2 виділити помешкання для проживання ОСОБА_4 , однак позивач не надає суду довіреності чи іншого документа на представництво гр. ОСОБА_4 та у самій позовній заяві ОСОБА_4 не вказаний стороною позову, а в матеріалах справи відсутні документи про порушення його прав та вступ у справу самостійно чи на стороні позивача.

ОСОБА_1 не надає суду спірний Договір дарування від 29.08.2017 р. для дослідження судом на предмет його невідповідності вимогам цивільного законодавства.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 7, 10, 12, 13, 18, 81, 133, 141, 258-260, 263-265, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про порушення обов"язку на користь третьої особи.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя: Леся Сергіївна Годік