№ 201/1935/20
провадження 2-о/201/7/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Прийдак Юрій Миколайович, Амур-Нижньодніпровський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно - східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Індустріальний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно - східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) і Індустріальний районний відділ у місті Дніпрі Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення юридичного факту родинних відносин та помилки в документах,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25 лютого 2020 року звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, факту родинних відносин і помилки в документах. Заявник у своїй заяві посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний дідусь ОСОБА_2 , після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на майно, яке складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . З метою отримання належної частки спадкового майна, що належала дідусю заявника на момент смерті, заявник звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса ДМНО Дніпропетровської області Прийдак Ю.М. із заявою про прийняття спадщини. Разом із заявою про прийняття спадщини, нотаріусу були надані наступні документи: свідоцтво про народження, паспорт та РНОКПП заявника; свідоцтво про народження, паспорт, свідоцтво про одруження та свідоцтво про смерть ОСОБА_2 . Прізвище дідуся заявника у вказаних вище документах зазначено: у свідоцтві про народження - ОСОБА_3 ; у паспорті - ОСОБА_3 ; у свідоцтві про одруження - ОСОБА_4 ; у свідоцтві про смерть - ОСОБА_3 . При цьому нотаріусом було отримано Витяг з РАЦС, в якому дошлюбне прізвище матері заявника значиться як ОСОБА_3 .

Ознайомившись з вказаними вище документами та перевіривши їх в електронному реєстрі, нотаріус дійшов висновку, що відсутні докази наявності родинних відносин між заявником та його дідусем, оскільки в свідоцтві про одруження дідуся заявника прізвище вказано як ОСОБА_4 та мати заявника при народжені була записана як ОСОБА_4 .

З огляду на вказані обставини, нотаріусом було надано лист за вих. № 06/02-14 від 24 січня 2020 року, де було зазначено, що при перевірці родинних відносин, згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, нотаріусом було встановлено, що у прізвищах матері заявника та його дідуся, який приходився батьком матері заявника, існує розбіжність, а саме - мати заявника при народженні записана як ОСОБА_5 (прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6 ), а дідусь, який був її батьком, на день своєї смерті записаний як ОСОБА_2 .. Тому неможливо встановити родинний зв`язок між батьком та донькою та заявником, як онуком. Нотаріусом також було рекомендовано звернутися до суду із заявою про визнання факту юридичного значення щодо встановлення факту родинних відносин із ОСОБА_2 ..

Так як у свідоцтві про одруження дідуся допущена помилка, а саме прізвище померлого зазначено як ОСОБА_4 , а мати заявника, як зазначає нотаріус при народженні записана, як ОСОБА_4 , можна стверджувати про факт помилки у вказаних документах. ОСОБА_1 не має можливості документально підтвердити факт наявності родинних відносин між його дідом та матір`ю і заявником як онуком, а тому останній не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Заявник звернувся до відповідного управління юстиції за місцем мешкання із заявою про виправлення вказаних помилок в документах і видачі відповідного вищезазначеного свідоцтва йому було відмовлено.

Виходячи з вищенаведених обставин, в заявника виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що він є онуком свого дідуся та фактично виправлення помилки в прізвищі дідуся у вказаному свідоцтві про одруження. Таким чином, розбіжності в документах перешкоджають заявнику отримати свідоцтво про спадщину, тому нотаріус вказав на необхідність звернутись заявнику до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин та факту помилки в документах. Встановлення факту родинних відносин заявнику потрібне для подальшого оформлення спадкової справи. Зазначені ним обставини підтверджують свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ..

Факт родинних відносин між заявником та його дідусем підтверджується копіями свідоцтва про народження і паспорту, складеного на російській мові, свідоцтвом про одруження батьків, паспортними даними і довідками з місця мешкання та інш. документами. Зараз виникла необхідність встановлення родинних відносин між ним, заявником, та його дідусем для отримання свідоцтва про право на спадщину. В інший спосіб він не має можливості встановити зазначений вище юридичний факти та отримати підтверджуючий його документ, який буде юридично значимим для всіх установ та організацій на території України. Отже заявнику необхідно встановити факт родинних відносин в судовому порядку. Факт родинних стосунків заявника з дідусем підтверджується наданими документами. Через відсутність певного конкретного документу виникла складність у оформленні документів для спадщини, через що заявник не може реалізувати свої права не тільки на спадкування майна свого дідуся, а і на факт їх рідства. Факт родинних стосунків заявника та його дідуся підтверджується наявними архівними документами. На підтвердження цього факту про родинні відносини є і інші документи та для їх впорядкування і вирішення питань про стосунки їх та з майном та інш. і документами потрібно довести вказані родинні відносини. Просив встановити юридичний факт родинних відносин між заявником та його дідусем, факт помилки в свідоцтві, задовольнивши уточнену заяву в повному обсязі.

Заінтересовані особи: представники приватного нотаріуса ДМНО Дніпропетровської області Прийдака Ю.М., Амур-Нижньодніпровського районного у місті Дніпрі відділу ДРАЦС Південно - східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Індустріального районного у місті Дніпрі відділу ДРАЦС Південно - східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) і Індустріальний районний відділ у місті Дніпрі ГУ державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явилися, про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином, проти вимог заяви фактично не заперечували, погодилися з доводами і викладеними обставинами, позицією заявника, не заперечували проти задоволення заяви, в зверненні до суду просили справу розглянути за наявними матеріалами справи по закону без їх участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представників вказаних заінтересованих осіб відповідно до ст. 223 ЦПК України.

З`ясувавши думку заявника і заінтересованих осіб, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, за наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що дійсно заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в свідоцтві про його народження його батьками записані: мати - « ОСОБА_9 », батько « ОСОБА_10 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , копія свідоцтва про смерть надана. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на майно, яке складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . З метою отримання належної частки спадкового майна, що належала дідусю заявника на момент смерті, заявник звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Прийдака Ю.М. із заявою про прийняття спадщини.

Разом із заявою про прийняття спадщини, нотаріусу були надані наступні документи: свідоцтво про народження, паспорт та РНОКПП заявника; свідоцтво про народження, паспорт, свідоцтво про одруження та свідоцтво про смерть ОСОБА_2 . Прізвище дідуся заявника у вказаних вище документах зазначено: у свідоцтві про народження - ОСОБА_3 ; у паспорті - ОСОБА_3 ; у свідоцтві про одруження - ОСОБА_4 ; у свідоцтві про смерть - ОСОБА_3 . При цьому нотаріусом було отримано Витяг з РАЦС, в якому дошлюбне прізвище матері заявника значиться як ОСОБА_3 .

Ознайомившись з вказаними вище документами та перевіривши їх в електронному реєстрі, нотаріус дійшов висновку, що відсутні докази наявності родинних відносин між заявником та його дідусем, оскільки в свідоцтві про одруження дідуся заявника прізвище вказано як ОСОБА_4 та мати заявника при народжені була записана як ОСОБА_4 .

З огляду на вказані обставини, нотаріусом було надано лист за вих. № 06/02-14 від 24 січня 2020 року, де було зазначено, що при перевірці родинних відносин, згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, нотаріусом було встановлено, що у прізвищах матері заявника та його дідуся, який приходився батьком матері заявника, існує розбіжність, а саме - мати заявника при народженні записана як ОСОБА_5 (прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6 ), а дідусь, який був її батьком, на день своєї смерті записаний як ОСОБА_2 . Тому неможливо встановити родинний зв`язок між батьком та донькою та заявником, як онуком. Нотаріусом також було рекомендовано звернутися до суду із заявою про визнання факту юридичного значення щодо встановлення факту родинних відносин із ОСОБА_2 ..

Як видно з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, який був наданий Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 17 квітня 2018 року, у графі відомостей прізвища до державної реєстрації шлюбу, прізвище матері заявника зазначено як ОСОБА_3 . Так як у свідоцтві про одруження дідуся допущена помилка, а саме прізвище померлого зазначено як ОСОБА_4 , а мати заявника, як зазначає нотаріус при народженні записана, як ОСОБА_4 , можна стверджувати про факт помилки у вказаних документах.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_1 не має можливості документально підтвердити факт наявності родинних відносин між його дідом та матір`ю і заявником як онуком, останній не може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Аналогічно згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Встановлення факту родинних відносин між спадкодавцем та заявником необхідне останньому для підтвердження свого права на спадщину та належного її оформлення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення.

Заявник звернувся до відповідного управління юстиції за місцем мешкання із заявою про виправлення вказаних помилок в документах і видачі відповідного вищезазначеного свідоцтва йому було відмовлено. Виходячи з вищенаведених обставин, в заявника виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що він є онуком свого дідуся та фактично виправлення помилки в прізвищі дідуся у вказаному свідоцтві про одруження. Таким чином, розбіжності в документах перешкоджають заявнику отримати свідоцтво про спадщину, тому нотаріус вказав на необхідність звернутись заявнику до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин та факту помилки в документах. Встановлення факту родинних відносин заявнику потрібне для подальшого оформлення спадкової справи. Зазначені ним обставини підтверджують свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ..

Факт родинних відносин між заявником та його дідусем підтверджується копіями свідоцтва про народження і паспорту, складеного на російській мові, свідоцтвом про одруження батьків, паспортними даними і довідками з місця мешкання та інш. документами. Зараз виникла необхідність встановлення родинних відносин між ним, заявником, та його дідусем для отримання свідоцтва про право на спадщину. В інший спосіб він не має можливості встановити зазначений вище юридичний факти та отримати підтверджуючий його документ, який буде юридично значимим для всіх установ та організацій на території України. Отже заявнику необхідно встановити факт родинних відносин в судовому порядку. Факт родинних стосунків заявника з дідусем підтверджується наданими документами. Через відсутність певного конкретного документу виникла складність у оформленні документів для спадщини, через що заявник не може реалізувати свої права не тільки на спадкування майна свого дідуся, а і на факт їх рідства. Факт родинних стосунків заявника та його дідуся підтверджується наявними архівними документами. На підтвердження цього факту про родинні відносини є і інші документи та для їх впорядкування і вирішення питань про стосунки їх та з майном та інш. і документами потрібно довести вказані родинні відносини.

Від встановлення факту родинних відносин заявника та його дідуся залежить виникнення спадкових відносин. Оскільки іншим шляхом окрім як звернення до суду він не може довести родинних відносин між ними, що потрібно йому для отримання спадщини, він вимушений звернутися із заявою до суду про встановлення родинних відносин.

Тому для упорядкування документів і вирішення питань з майном та інш., документами та ін. заявник вимушений був звертатися до суду з заявою про встановлення родинних відносин та встановлення факту помилки в документах.

Суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до п. 1 ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства і держави.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Судом встановлено, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після його смерті відкрилась спадщина на майно, яке складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . З метою отримання належної частки спадкового майна, що належала ОСОБА_2 (дідусь заявника) на момент смерті, заявник звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса ДМНО Дніпропетровської області Прийдак Ю.М. із заявою про прийняття спадщини. Разом із заявою про прийняття спадщини, нотаріусу були надані відповідні документи, але в них прізвище дідуся заявника зазначено: у свідоцтві про народження - ОСОБА_3 ; у паспорті - ОСОБА_3 ; у свідоцтві про одруження - ОСОБА_4 ; у свідоцтві про смерть - ОСОБА_3 . При цьому нотаріусом було отримано Витяг з РАЦС, в якому дошлюбне прізвище матері заявника значиться як ОСОБА_3 . Отже нотаріус дійшов висновку, що відсутні докази наявності родинних відносин між заявником та його дідусем, оскільки в свідоцтві про одруження дідуся заявника прізвище вказано як ОСОБА_4 та мати заявника при народжені була записана як ОСОБА_4 .

З огляду на вказані обставини, нотаріусом було надано лист за вих. № 06/02-14 від 24 січня 2020 року, де було зазначено, що при перевірці родинних відносин, згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, нотаріусом було встановлено, що у прізвищах матері заявника та його дідуся, який приходився батьком матері заявника, існує розбіжність, а саме - мати заявника при народженні записана як ОСОБА_5 (прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6 ), а дідусь, який був її батьком, на день своєї смерті записаний як ОСОБА_2 .. Тому неможливо встановити родинний зв`язок між батьком та донькою та заявником, як онуком. Нотаріусом також було рекомендовано звернутися до суду із заявою про визнання факту юридичного значення щодо встановлення факту родинних відносин із ОСОБА_2 ..

Так як у свідоцтві про одруження дідуся допущена помилка, а саме прізвище померлого зазначено як ОСОБА_4 , а мати заявника, як зазначає нотаріус при народженні записана, як ОСОБА_4 , можна стверджувати про факт помилки у вказаних документах. ОСОБА_1 не має можливості документально підтвердити факт наявності родинних відносин між його дідом та матір`ю і заявником як онуком, а тому останній не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Заявник звернувся до відповідного управління юстиції за місцем мешкання із заявою про виправлення вказаних помилок в документах і видачі відповідного вищезазначеного свідоцтва йому було відмовлено.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Пунктом 4.1. Наказу Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» встановлено, що при видачі свідоцтва на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва. Відповідно до п. 4.2. Наказу Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних відносин.

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи в тому числі про: 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до норм ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, шо мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. 2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт родинних відносин між заявником та його дідусем підтверджується копіями свідоцтва про народження і паспорту, складеного на російській мові, свідоцтвом про одруження батьків, паспортними даними і довідками з місця мешкання та інш. документами. Зараз виникла необхідність встановлення родинних відносин між ним, заявником, та його дідусем для отримання свідоцтва про право на спадщину. В інший спосіб він не має можливості встановити зазначений вище юридичний факти та отримати підтверджуючий його документ, який буде юридично значимим для всіх установ та організацій на території України. Отже заявнику необхідно встановити факт родинних відносин в судовому порядку. Факт родинних стосунків заявника з дідусем підтверджується наданими документами. Через відсутність певного конкретного документу виникла складність у оформленні документів для спадщини, через що заявник не може реалізувати свої права не тільки на спадкування майна свого дідуся, а і на факт їх рідства. Факт родинних стосунків заявника та його дідуся підтверджується наявними архівними документами. На підтвердження цього факту про родинні відносини є і інші документи та для їх впорядкування і вирішення питань про стосунки їх та з майном та інш. і документами потрібно довести вказані родинні відносини.

Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, доведені, свідчать про те, що саме померлий ОСОБА_2 є дідусем ОСОБА_1 , а тому заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Суд приймає до уваги також і ті обставини, що заявник з дідусем і матір`ю фактично мають спільне прізвище (з урахуванням зміни прізвищ при укладанні шлюбу, отриманні паспортів), мешкали в одній області, населеному пункті, родинні стосунки їх як сім`ї знайшли своє підтвердження в ході судового засідання (мешкання, анкетні дані, свідоцтва про шлюб та народження, паспортні дані, довідки цивільного і військового архівів та ін. співпадають та відповідають дійсності). Саме по собі не вірне тлумачення та написання правописно прізвищ, імені і прізвища заявника та батька в документах при перекладі з російської мови на українську (паспорт, свідоцтва про народження і шлюб, реєстр про смерть) або відповіді різних організацій і відомств (нотаріальні контори, військові комісаріати, відділи РАЦС та інш.) або відсутність таких даних через об`єктивні причини не може бути підставою для відмови в задоволенні цієї заяви, оскільки вони спростовуються наданими доказами та матеріалами справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом.
Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що учасник справи в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що заява підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги можливе не погодження з вимогами в частині їх обгрунтованості, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються.

При таких обставинах суд вважає можливим заяву задовольнити та встановити юридичний факт родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме встановити той факт, що померлий ОСОБА_2 є дідусем ОСОБА_1 , а також встановити факт помилки у зазначенні прізвища діда заявника ОСОБА_2 в свідоцтві про одруження НОМЕР_1 , виданого 16 серпня 1960 року.

Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту (родинних відносин і помилки в документах) знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, доведені, а тому заява обгрунтована і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт родинних відносин між заявником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Архангельска, Росія, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_3 , дата видачі 15 березня 2018 року, а саме встановити той факт, що померлий ОСОБА_2 є дідусем ОСОБА_1 .

Встановити факт помилки у зазначенні прізвища діда заявника ОСОБА_2 в свідоцтві про одруження НОМЕР_1 , виданого 16 серпня 1960 року.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Повний текст рішення складено 01 червня 2021 року.

Суддя -