Справа № 314/5392/20
Провадження № 2/314/558/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2021 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/5392/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Матвіївська сільська рада Запорізького району Запорізької області, про позбавлення батьківських прав -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Вільнянського районного суду Запорізької області із позовною заявою про позбавлення батьківських прав, яку згодом уточнила. Позов обгрунтовано тим, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який розірвано 05.02.2019. Сторони мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, розвитком та життям сина не цікавиться, фактично забув про його існування. Позивачка уклала шлюб з іншим чоловіком ОСОБА_5 , старший син вважає його батьком, у шлюбі народився син- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Усі разом проживають однією сім`єю. Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 19.01.2021 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 27.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового слухання.

У судовому засіданні позивачка, її представник позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі на тих підставах, що зазначені у позові.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Пояснив суду, що дійсно самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Направив до суду висновок до рішення від 13.04.2021 № 35 органу опіки та піклування Матвіївської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заслухавши позивачку, її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до таких висновків.

11.02.2017 між сторонами зареєстровано шлюб, про що 11.02.2017 складено відповідний актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 11.02.2017 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільно стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 31.03.2017 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, у сторін, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , про що 31.03.2017 внесено відповідний актовий запис № 82.

Згідно рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.02.2019 у цивільній справі № 314/6069/18, цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено. Ухвалено розірвати шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , зареєстрований 11.02.2017 Вільнянським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 13.

Позивачкою 31.08.2019 укладено шлюб з ОСОБА_5 , про що 31.08.2019 складений відповідний актовий запис № 791, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Олександрівським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Згідно довідки № 46, виданої 14.01.2020 виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 46, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та є власницею вказаного будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.07.2019 № 175617605.

Зі змісту довідки № 486, виданої 26.10.2020 виконавчим комітетом Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області вбачається, що ОСОБА_1 з серпня 2018 року проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , до складу її сім`ї входять: чоловік- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно характеристики ОСОБА_1 , виданої виконавчим комітетом Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 23.10.2020 № 01-31/645 вбачається, що позивачка мешкає у АДРЕСА_2 разом з чоловіком ОСОБА_5 та синами- ОСОБА_4 , ОСОБА_6 . Характеризується як спокійна, врівноважена, неконфліктна, алкоголем не зловживає, з сусідами має добрі стосунки, скарг та нарікань на її поведінку у побуті до виконкому сільської ради не надходило. Батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , участі у житті та вихованні дитини не приймає.

Згідно висновку до рішення виконавчого комітету № 35 від 13.04.2021 органу опіки та піклування Матвіївської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що відповідно до акту обстеження умов проживання сім`я проживає разом. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає біля матері. Батько до дитини не з`являється, ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. У висновку вказано, що ОСОБА_3 надав заяву в якій не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , претензій до колишньої дружини не має.

За положеннями ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991 встановлено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних (рішення Європейського Суду з прав людини (далі-Європейський Суд) у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine) § 47, рішення у справі «Хант проти України» (Hunt v.Ukraine), § 49).

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Аналізуючи наведене, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Разом з тим, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п. п. 15,18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, аналізуючи матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, принцип 6 положення Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 в тій частині, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, приходить до висновку, що позивачкою доведені обставини свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), третя особа: Матвіївська сільська рада Запорізького району Запорізької області (, адреса місцезнаходження: Запорізька область, Запорізький район, с. Матвіївка, вул. Центральна, 77-А), про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 27.05.2021.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

27.05.2021