Справа № 126/59/21
Провадження № 22-ц/801/1069/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 рокуСправа № 126/59/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В.

Секретар: Кузьменко Б. І.

За участю: представника заявника ОСОБА_1 адвоката Дудіна Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 16 січня 2021 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

Рішення ухвалив суддя Хмель Р. В.

Рішення ухвалено у відсутності учасників справи у м. Бершаді

Повний текст рішення складено 16 січня 2021 року,

Встановив:

13 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису, мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 13 серпня 2020 року у кримінальній справі № 126/1801/20 про обвинувачення ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України було призначено підготовче судове засідання 22 вересня 2020 року.

По кримінальному провадженню № 0000373 від 21 червня 2020 року досудовим розслідуванням встановлено, що 20 червня 2020 року близько 23:00 год у с. Романівка Бершадського району Вінницької області ОСОБА_2 прийшов до житлового будинку своєї колишньої співмешканки ОСОБА_1 , що по АДРЕСА_1 . Маючи доступ і ключі від вхідних дверей будинку, зайшов у будинок, де в ході словесного конфлікту із ОСОБА_1 на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 вхопив за одяг потерпілої і кулаком наніс удари в обличчя ОСОБА_1 , потім вхопивши на її руки, штовхнув її, внаслідок чого та впала спиною на підлогу, а він став наносити їй удари кулаками обох рук в голову, в груди і по тулубу, внаслідок чого заподіяв їй легкі тілесні ушкодження, що не потягли короткочасного розладу здоров`я.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року кримінальне провадження закрито у зв`язку із примиренням з потерпілою ОСОБА_1 .

Проте, ОСОБА_2 продовжує свої протиправні дії, приходить до місця її проживання, підходить на вулиці, вчиняє відносно неї домашнє насильство на очах у дітей, які проживають разом із нею Разом з нею проживають діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У зв`язку з такими діями ОСОБА_2 заявник просила видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , встановивши йому кілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків на строк шість місяців, у вигляді: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) із заявником за адресою: АДРЕСА_1 ; обмежити спілкування кривдника із постарждалою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; заборонити наближатися на відстань 1 кілометра до місця її проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити кривднику вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 16 січня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву про видачу обмежувального припису.

Зазначила, що підставою для скасування рішення суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, а саме те, що з 2016 року ОСОБА_2 систематично вчиняє насильство в сім`ї відносно неї, що підтверджується в тому числі і витребуваними із Бершадського ВП доказами про притягнення його до адміністративної відповідальності, наявністю кількох кримінальних проваджень та інше, що суд встановив, але не врахував при постановленні свого рішення.

Заінтересована особа ОСОБА_2 відзив не надав.

В судовому засіданні представник заявника підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що він заперечує підстави оскарження рішення суду і просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, суд першої інстанції виходив із того, що із наданих заявником письмових доказів, долучених до заяви та витребуваної інформації з Відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, не підтверджено вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо неї чи її дітей, належними доказами, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що ОСОБА_2 визнавався винним у скоєнні домашнього насильства, а отже не підтверджено належними доказами того, що заявник є постраждалою від домашнього насильства, а кримінальне провадження № 0000373 від 21 червня 2020 року закрито ухвалою суду від 03 грудня 2020 року у зв`язку з примиренням потерпілої ОСОБА_1 із обвинуваченим ОСОБА_2 .

Підставою для відмови у задоволені заяви суд першої інстанції також вказав, на не підтвердження посилання заявника на те, що з 03 грудня 2020 року ОСОБА_2 приходить до її місця проживання, підходить на вулиці, вчиняє відносно неї домашнє насильство на очах у дітей, які проживають разом з нею, оскільки із витребуваної інформації з ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області взагалі не вбачається, що вона зверталася з відповідним заявами до органів поліції.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису, яку обґрунтувала тим, що колишній співмешканець ОСОБА_2 вчиняє відносно неї насильницькі дії та зазначила, що за її заявою відносно ОСОБА_2 було відкрито кримінальне провадження, за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке у подальшому у зв`язку з їх примиренням було закрито. Проте, ОСОБА_2 продовжує свої протиправні дії, приходить до її місця проживання, підходить на вулиці, вчиняє відносно неї домашнє насильство на очах у дітей, які проживають з нею.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 судом першої інстанції встановлено, що 10 квітня 2016 року до чергової частини Бершадського ВП надійшло повідомлення по телефону від ОСОБА_1 про те, що її співмешканець ОСОБА_2 прийшов додому в нетверезому стані і затіяв сварку. За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. 11 квітня 2016 року ОСОБА_2 надав розписку, якою зобов`язався не застосовувати садистських навиків як фізичних так і психологічних до своєї сім`ї та не застосовувати фізичної сили до своїх рідних (а. с. 7).

Судом першої інстанції встановлено, що за заявою ОСОБА_1 , в якій вона вказала про те, що 10 квітня 2016 року о 19:00 год ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до її господарства, де вчинив з нею сварку, під час якої заподіяв тілесні ушкодження, дані відомості були внесені 11 квітня 2016 року до ЄРДР за № 0000295. Постановою від 28 квітня 2016 року дане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з тим, що встановлена відсутність в діянні складу злочинів, передбачених статтями 125 і 296 КК України.

Із рапорту № 2758 встановлено, що 07 липня 2019 року о 18:18 год надійшло повідомлення із служби 102 про те, що 07 липня 2019 року о 18:17 год за адресою АДРЕСА_1 співмешканець заявниці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння бешкетує та все б`є у будинку. За результатами повідомлення було складено протокол про притягнення особи до адміністративної відповідальності, результат розгляду цього протоколу суду не наданий.

Із довідки № 2657 встановлено, що 23 червня 2020 року до чергової частини Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що 20 червня 2020 року близько 22:20 ОСОБА_2 в житловому будинку заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_1 шляхом нанесення ударів по голові та обличчі. По даному факту відомості внесені до ЄРДР за № 0000373 від 21 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (а. с. 8).

10 серпня 2020 року ОСОБА_2 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку, відомості про який внесені до ЄЖРДР за № 0000373 (а. с. 9).

Із цього повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку від 10 серпня 2020 року вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 20 червня 2020 року близько 23 год 00 хв ОСОБА_2 прийшов до житлового будинку своєї колишньої співмешканки ОСОБА_1 , і маючи ключі від вхідних дверей, зайшов у приміщення будинку, де у нього із ОСОБА_1 виник словесний конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході якого ОСОБА_2 з метою заподіяння тілесних ушкоджень, вхопив лівою рукою за верхній одяг в ділянці грудей ОСОБА_1 , кулаком наніс їй два удари в обличчя, потім вхопив своїми руками за її руки, штовхнув її, внаслідок чого та впала спиною на підлогу, а ОСОБА_2 , зігнувшись над нею, наносив удари кулаками по голові, грудях, тулубу ОСОБА_1 , а коли остання намагаючись звільнитися, частково підвелася і сіла, ОСОБА_2 наніс кілька ударів кулаком в поперекову ділянку тулуба, внаслідок чого згідно висновку судово-медичної експертизи № 82 від 23 червня 2020 року, заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, молочній залозі, поперековій ділянці, які за ступенем важкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я (а. с. 9).

Аналогічні обставини встановлені судом в ухвалі Бершадського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року, із якої також вбачається, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення вперше, примирився із потерпілою, у зв`язку з чим її представником заявлено клопотання про закриття кримінального провадження, яке підтримала потерпіла ОСОБА_1 , а обвинувачений ОСОБА_2 , його захисник та прокурор не заперечували проти закриття провадження у зв`язку із примиренням потерпілої із обвинуваченим (а. с. 11-12).

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відомості про який внесено 21 червня 2020 року до ЄРДР за № 0000373, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрито і звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим (а. с. 11-12).

Із рапорту встановлено, що 07 жовтня 2020 року о 20:54 надійшло повідомлення із служби 102 про те, що 07 жовтня 2020 року за адресою АДРЕСА_1 колишній співмешканець ОСОБА_1 пошкодив двері у її будинку шляхом вибиття та проник до будинку. Згідно рапорту ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно чинного законодавства, відповідне рішення не надано.

Згідно довідки № 4637 до чергової частини Бершадського ВП 20 жовтня 2020 року надійшла заява ОСОБА_1 про вчинення її колишнім співмешканцем ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відомості про що внесені до ЄРДР за № 0000088 від 08 жовтня 2020 року.

Судом встановлено, що із матеріалів кримінального провадження № 0000088 від 08 жовтня 2020 року вбачається, що 08 жовтня 2020 року за заявою ОСОБА_2 було внесено до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, в якій останній вказав, що 07 жовтня 2020 року близько 18:30 год його колишня співмешканка нанесла тілесні ушкодження йому під час конфлікту.

Досудове розслідування даного кримінального провадження триває по даний час.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14, 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3);

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 4);

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За змістом пункту 7 частини першої статті 1 зазначеного Закону обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місця частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Згідно із частиною 1 статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволенні заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту зазначених норм Закону, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 посилалась на те, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство у вигляді фізичного та психологічного насильства, з приводу чого вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів, зокрема: 10 квітня 2016 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 прийшов додому в нетверезому стані і затіяв сварку, під час якої заподіяв їй тілесні ушкодження; 07 липня 2019 року, коли ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння бешкетував та все бив у її будинку; 07 жовтня 2020 року ОСОБА_2 пошкодив двері у її будинку шляхом вибиття та проник до будинку; 20 червня 2020 року ОСОБА_2 самовільно, без її дозволу, зайшов у приміщення її будинку, де створив словесний конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході якого заподіяв їй тілесні ушкодження, які за ступенем важкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини:

ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 , яка надійшла 10 квітня 2016 року до чергової частини Бершадського ВП по телефону про те, що ОСОБА_2 прийшов додому в нетверезому стані і затіяв сварку, під час якої заподіяв їй тілесні ушкодження, відомості про що були внесені 11 квітня 2016 року до ЄРДР за № 0000295. Постановою від 28 квітня 2016 року дане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з тим, що встановлена відсутність в діянні складу злочинів, передбачених статтями 125 і 296 КК України.11 квітня 2016 року ОСОБА_2 надав розписку, якою зобов`язався не приміняти садистських навиків як фізичних так і психологічних до своєї сім`ї та не приміняти фізичної сили до своїх рідних (а. с. 7);

за результатами повідомлення із служби 102 про те, що 07 липня 2019 року о 18:17 год за адресою АДРЕСА_1 співмешканець заявниці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння бешкетує та все б`є у будинку, про що було складено протокол про притягнення особи до адміністративної відповідальності;

за повідомленням від 07 жовтня 2020 року о 20:54, яке надійшло із служби 102 про те, що 07 жовтня 2020 року за адресою АДРЕСА_1 колишній співмешканець ОСОБА_1 пошкодив двері у її будинку шляхом вибиття та проник до будинку, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно чинного законодавства;

згідно ухвали Бершадського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року, ОСОБА_2 20 червня 2020 року самовільно, без дозволу власника, зайшов у приміщення будинку, де проживає ОСОБА_1 із дітьми, створив словесний конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході якого згідно висновку судово-медичної експертизи № 82 від 23 червня 2020 року, заподіяв їй тілесні ушкодження, які за ступенем важкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я (а. с. 9).

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесена ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За правилами частин 1 3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який мітиться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Станом на день ухвалення рішення судом першої інстанції і станом на день прийняття постанови судом апеляційної інстанції, постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинені ним діяння за: 10 квітня 2016 року, 07 липня 2019 року, 07 жовтня 2020 року, набрали законної сили, однак ОСОБА_2 не подав їх до суду та не спростував їх ухвалення.

Вчинення 20 червня 2020 року ОСОБА_2 діяння, яке виразилося у фізичному та психологічному насильстві по відношенню до заявника ОСОБА_1 , встановлено ухвалою суду від 03 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності.

З урахуванням наведеного апеляційний суд прийшов до висновку про те, що заявник ОСОБА_1 неодноразово зверталася до правоохоронних органів щодо вчинення ОСОБА_2 щодо неї фізичного та психологічного насильства, докази чого містяться в матеріалах справи та не були належним чином спростовані заінтересованою особою ОСОБА_2 .

За таких обставин, апеляційний суд, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, визначивши характер спірних правовідносин і норми права, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про обґрунтованість вимог заяви ОСОБА_1 , у зв`язку з чим підлягає до задоволення її апеляційна скарга, а рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення заяви.

Відповідно до частини 4 статті 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає до негайного виконання, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 16 січня 2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, задовольнити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 .

Визначити ОСОБА_2 такі заходи тимчасового обмеження прав кривдника із покладенням на нього обов`язків:

1) заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 ;

2) обмежити спілкування ОСОБА_2 з постраждалою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

3) заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 1 кілометра до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_1 ;

4) заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

5) заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видати строком на шість місяців.

Судове рішення допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. В. Міхасішин

Повне судове рішення складено 27 травня 2021 року