УХВАЛА

24 травня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Галінської В.В. розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Рибченко Антона Олександровича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення збитків та за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання та поліпшення майна, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення збитків та за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання та поліпшення майна.

20 травня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Рибченко А.О. подав до Рівненського міського суду заяву про забезпечення позову. В обґрунтування заяви заявник зазначає, що 01.04.2021 йому стало відомо, що рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35520139 від 02.06.2017, яке було прийняте у неробочий час об 22:34:34, приватний нотаріус Кострикін Володимир Іванович, Рівненський міський нотаріальний округ, Рівненська область здійснив реєстрацію фіктивного правочину - Акту приймання-передачі та оцінки активів, серія та номер б/н, виданий 14.01.2017, видавник: укладений між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою акціями відповідальністю РІСТО 2001 ЛІМІТЕД (RISTO 2001 LIMITED). Єдиним власником та керівником такого товариства є сам ОСОБА_5 , що свідчить про фіктивність такого правочину без наміру фактичної зміни власника та володільця.

З метою недопущення відчуження майна та можливістю реального виконання рішення по цій справі заявником було подано позов про визнання недійсним Акту приймання-передачі та оцінки активів, серія та номер б/н, виданий 14.01.2017, видавник: укладений між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою акціями відповідальністю РІСТО 2001 ЛІМІТЕД (RISTO 2001 LIMITED) та скасування Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35520139 від 02.06.2017, яке було прийняте приватним нотаріусом Кострикіним Володимиром Івановичем, Рівненський міський нотаріальний округ, Рівненська область, справа №569/9505/21.

Стверджує, що виходячи з такої поведінки відповідача можна зробити висновок про те, що останній вчинив направлені дії з метою уникнення реального виконання можливого рішення суду по цій справі, що свідчить про необхідність вжиття заходів для забезпечення зустрічного позову заявника співмірного до заявлених вимог.

За наведеного просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, в тому числі, але не виключно корпоративні права ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1 , поштова адреса: АДРЕСА_1 ) в межах суми 10 949950,53 грн..

Розглянувши заяву, приходжу до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом п. п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

За змістом п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що предметом судового розгляду за зустрічним позовом є вимога до позивача-відповідача про стягнення на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 2379317,53 грн. в якості відшкодування витрат на утримання, збереження нерухомого майна по АДРЕСА_2 та земельної ділянки для обслуговування цього майна, здійснених ними з часу, з якого власникові належить право на повернення майна та 8570633,00 грн. в якості відшкодування суми витрат, на яку збільшилась вартість нерухомого по АДРЕСА_2 в результаті його поліпшень, що не можуть бути відокремлені від такого майна. Зальний розмір позовних вимог відповідачів-позивачів становить 10949950,53 грн., а відповідно 1/3 частки вимог ОСОБА_1 становить 3649983,51 грн.

Отже, вимоги відповідача-позивача мають майнового характеру і можуть бути забезпечені, однак, виходячи з мотивів наведених в заяві суд не вбачає до того підстав.

Так, заява про забезпечення позову подана в інтересах виключно ОСОБА_1 , а обґрунтована необхідність забезпечення позову у межах позовних вимог на суму 10949950,53 грн., що виходить за межі заявлених нею позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таких доказів матеріали справи не містять.

Крім того, у заяві про забезпечення позову заявник зазначає, що 01 квітня 2021 року він дізнався про наявність рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35520139 від 02.06.2017, яке було прийняте у неробочий час об 22:34:34, приватний нотаріус Кострикін Володимир Іванович, Рівненський міський нотаріальний округ, Рівненська область здійснив реєстрацію фіктивного правочину - Акту приймання-передачі та оцінки активів, серія та номер б/н, виданий 14.01.2017, видавник: укладений між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою акціями відповідальністю РІСТО 2001 ЛІМІТЕД (RISTO 2001 LIMITED). Єдиним власником та керівником такого товариства є сам ОСОБА_5 , що свідчить про фіктивність такого правочину без наміру фактичної зміни власника та володільця і що нею було подано позов з метою недопущення відчуження майна та можливістю реального виконання рішення по цій справі заявником про визнання недійсним Акту приймання-передачі та оцінки активів, серія та номер б/н, виданий 14.01.2017, видавник: укладений між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою акціями відповідальністю РІСТО 2001 ЛІМІТЕД (RISTO 2001 LIMITED) та скасування Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35520139 від 02.06.2017, яке було прийняте приватним нотаріусом Кострикіним Володимиром Івановичем, Рівненський міський нотаріальний округ, Рівненська область, справа №569/9505/21.

З даним твердженням суд не може погодитися. 28 березня 2019 року ОСОБА_1 подавала до суду заяву про зустрічне забезпечення (Т. 1 а.с. 114-137) з додатками, в яких міститься інформація про вчинення даної реєстраційної дії та перехід права власності до Товариства з обмеженою акціями відповідальністю РІСТО 2001 ЛІМІТЕД (RISTO 2001 LIMITED), тобто на момент подання первісного та зустрічного позову інформація була відома учасникам процесу.

Доказів того, що єдиним власником та керівником такого товариства є сам ОСОБА_5 до заяви додано не було, а матеріали справи такої інформації не містять.

Крім того, позовні вимоги до Товариства з обмеженою акціями відповідальністю РІСТО 2001 ЛІМІТЕД (RISTO 2001 LIMITED), яке є власником будівлі кафе-бару в АДРЕСА_2 та земельної ділянки, на час вирішення питання про забезпечення позову, судом до участі у справі воно не притягувалось і позовні вимоги до нього не заявлялись.

Також з наданої Інформаційної довідки вбачається, що з 02 червня 2017 року жодних реєстраційних з приводу даного майна не вчинялося.

Відносно даного майна є інші чинні обтяження, тому дане майно і так є забезпеченим.

Відтак, суд дійшов висновку, що у разі задоволення заяви про забезпечення позову у такий спосіб, ця дія може вплинути на права та обов`язки осіб, що не залучені до участі у справі, а тому права їх будуть порушені.

Жодних інших доводів у заяві щодо забезпечення позову і необхідність накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно не наведено.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Враховуючи вказані процесуальні норми та встановлені вище обставини, беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити в застосуванні заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151,153,260,353 ЦПК України , суд ,-

У Х В АЛ И В :

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Рибченко А.О. про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про відшкодування витрат на утримання та поліпшення майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільно процесуальним кодексом.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя -