Справа № 333/3170/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.05.2021 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Ярошенко А. Г.
за участю секретаря Довгаль А.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання права особистої власності на майно подружжя,
В позовній заяві зазначено, що
ОСОБА_1 , перебувала з Відповідачем - ОСОБА_2 , у шлюбі з 17.05.2001 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 17, місце реєстрації Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, та тим же відділом видано свідоцтво серії НОМЕР_1 , від 17.05.2001 року.
Шлюб офіційно було розірвано згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2013 року.
У шлюбі мають спільну дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Перебуваючи у шлюбі, у кредит, позивачем було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме: жилий будинок, глинобитний обкладений цеглою, загальною площею 22,3 кв.м., житловою площею 8.6 кв.м., позначений на плані літерою « А»; жилий будинок, глинобитний обкладений цеглою, загальною площею 41,8 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м., позначений на плані літерою «В» розташований на земельній ділянці площею 498 кв.м.
Договір купівлі - продажу зазначеного будинку складений 15.03.2006 року . посвідчений нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В., та зареєстрований в реєстрі за № 224 від 15.03.2006 року. Купівлю здійснено за 91 500 гривень. 17.03.2006 року згідно витягу про реєстрацію права на нерухоме майно ОП МБТІ , право власності на будинок АДРЕСА_1 , було оформлене на ОСОБА_1 .
Для оплати купівлі зазначеного житлового будинку, оскільки в не було коштів, гроші на перший внесок позивачу надала її мати - ОСОБА_4 . Вона, на той час, працювала в Італії і надала мені 5 тисяч Євро для купівлі зазначеного житлового будинку. Крім того, для повної оплати купівлі будинку, позивач узяла кредит на суму 12 600,00 в АКІБ « УкрСиббанк».
Згідно кредитного договору №330/1 -224-К/Р, м. Запоріжжя, 15 березня 2006 р., між Акціонерно комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»(ліцензія НБУ №75 від «24» грудня 2001 р.) та Громадянкою України - ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області від 12.06.2001 р., що мешкає у АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , позивач отримала кредит, цільове призначення -придбання житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 , на суму 12 600,00 (Дванадцяти тисяч шістсот) доларів США. Надання кредиту здійснювалось з 15.03.2006 р. Повернення кредиту у повному обсязі повинно здійснитися не пізніше 14.03.2026. Проценти та комісії за умовами кредиту складали 28 % відсотків річних.
Для забезпечення повернення кредиту для купівлі зазначеного житлового будинку, Акціонерно комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», зобов`язав позивача оформити ще і Договір Іпотеки з забороною відчуження зазначеного будинку до повного погашення кредиту.
Згідно договору іпотеки №330-224-К/Р/3 (житлове приміщення) М.Запоріжжя, 5 березня 2006 р., ОСОБА_5 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області від 12.06.2001 р., що мешкає у АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», позивач , як Іпотекодавець передала в іпотеку майно, житлове приміщення, АДРЕСА_1 ,(реєстраційний номер РПВН 11552861). Вартість Предмету іпотеки на дату укладання договору складає 91 500,00 грн(дев`яносто одну тисячу п`ятсот гривень 00 копійок). Договір укладався з накладенням заборони відчуження предмету іпотеки, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 .
22.05.2013 року, за особистою ініціативою чоловіка, наш шлюб було розірвано.
У своїй заяві про розторгнення шлюбу, відповідач, особисто сам зазначив, що шлюб і усі їх стосунки повністю припинені з 2009 року. Даний факт зазначено і в рішенні суду. Жодної допомоги, щодо оплати кредиту за житловий будинок АДРЕСА_1 , ні в період шлюбу, ні після розлучення, ніколи від чоловіка не було.
Жодних претензій стосовно майна у чоловіка не було. Своє майно він перевіз з дому.
Після цього, до 2019 року, позивач сплачувала суми кредиту, процентів та комісій, виключно, самостійно. Про це підтверджує довідка з банку.
Після повного дострокового погашення кредиту, вона приїхала в Запоріжжя, отримала усі довідки про повне погашення мною кредитних зобов`язань.
Відповідно статті 65 Сімейного кодексу України: « Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.»
При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.
Позивач брала кредити та згоджувала це з її(на той час) чоловіком. На підтвердження цього він досі не звертався до суду про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без його згоди.
Відповідно до п. З ч.1 статті 57 Сімейного Кодексу України, особистою приватною власністю дружини та чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але Згідно п. 24 ч. 2 Постанови пленуму Верховному Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».
«Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто».
Тому вказана нерухомість не може бути спільно нажитим майном та не має бути поділена між подружжям.
У зв`язку з чим звертається до суду про визнання права власності на майно подружжя.
Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач до судового засідання не з?явився, причин неявки суду не повідомив про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Не надав відзиву на позовну заяву та будь яких клопотань до суду з боку відповідача не надходило.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
ОСОБА_1 , перебувала з Відповідачем - ОСОБА_2 , у шлюбі з 17.05.2001 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 17, місце реєстрації Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, та тим же відділом видано свідоцтво серії НОМЕР_1 , від 17.05.2001 року.
Шлюб офіційно було розірвано згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2013 року.
У шлюбі мають спільну дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Перебуваючи у шлюбі, у кредит, позивачем було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме: жилий будинок, глинобитний обкладений цеглою, загальною площею 22,3 кв.м., житловою площею 8.6 кв.м., позначений на плані літерою « А»; жилий будинок, глинобитний обкладений цеглою, загальною площею 41,8 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м., позначений на плані літерою «В» розташований на земельній ділянці площею 498 кв.м.
Договір купівлі - продажу зазначеного будинку складений 15.03.2006 року . посвідчений нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В., та зареєстрований в реєстрі за № 224 від 15.03.2006 року. Купівлю здійснено за 91 500 гривень. 17.03.2006 року згідно витягу про реєстрацію права на нерухоме майно ОП МБТІ , право власності на будинок АДРЕСА_1 , було оформлене на ОСОБА_1 .
Для оплати купівлі зазначеного житлового будинку, оскільки в не було коштів, гроші на перший внесок позивачу надала її мати - ОСОБА_4 . Вона, на той час, працювала в Італії і надала мені 5 тисяч Євро для купівлі зазначеного житлового будинку. Крім того, для повної оплати купівлі будинку, позивач узяла кредит на суму 12 600,00 в АКІБ « УкрСиббанк».
Згідно Кредитного договору №330/1 -224-К/Р, м. Запоріжжя, 15 березня 2006 р., між Акціонерно комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»(ліцензія НБУ №75 від «24» грудня 2001 р.) та Громадянкою України - ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області від 12.06.2001 р., що мешкає у АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , позивач отримала кредит, цільове призначення -придбання житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 , на суму 12 600,00 (Дванадцяти тисяч шістсот) доларів США. Надання кредиту здійснювалось з 15.03.2006 р. Повернення кредиту у повному обсязі повинно здійснитися не пізніше 14.03.2026. Проценти та комісії за умовами кредиту складали 28 % відсотків річних.
Для забезпечення повернення кредиту для купівлі зазначеного житлового будинку, Акціонерно комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», зобов`язав позивача оформити ще і Договір Іпотеки з забороною відчуження зазначеного будинку до повного погашення кредиту.
Згідно договору іпотеки №330-224-К/Р/3 (житлове приміщення) М.Запоріжжя, 5 березня 2006 р., ОСОБА_5 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області від 12.06.2001 р., що мешкає у АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», позивач , як Іпотекодавець передала в іпотеку майно, житлове приміщення, АДРЕСА_1 ,(реєстраційний номер РПВН 11552861). Вартість Предмету іпотеки на дату укладання договору складає 91 500,00 грн(дев`яносто одну тисячу п`ятсот гривень 00 копійок). Договір укладався з накладенням заборони відчуження предмету іпотеки, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 .
22.05.2013 року, за особистою ініціативою чоловіка, наш шлюб було розірвано.
У своїй заяві про розторгнення шлюбу, відповідач, особисто сам зазначив, що шлюб і усі їх стосунки повністю припинені з 2009 року. Даний факт зазначено і в рішенні суду. Жодної допомоги, щодо оплати кредиту за житловий будинок АДРЕСА_1 , ні в період шлюбу, ні після розлучення, ніколи від чоловіка не було.
Жодних претензій стосовно майна у чоловіка не було. Своє майно він перевіз з дому.
Після цього, до 2019 року, позивач сплачувала суми кредиту, процентів та комісій, виключно, самостійно. Про це підтверджує довідка з банку.
Після повного дострокового погашення кредиту, вона приїхала в Запоріжжя, отримала усі довідки про повне погашення мною кредитних зобов`язань.
Відповідно статті 65 Сімейного кодексу України: « Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.»
При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.
Позивач брала кредити та згоджувала це з її(на той час) чоловіком. На підтвердження цього він досі не звертався до суду про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без його згоди.
Відповідно до п. З ч.1 статті 57 Сімейного Кодексу України, особистою приватною власністю дружини та чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але Згідно п. 24 ч. 2 Постанови пленуму Верховному Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».
«Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з ііодружжя особисто».
Тому вказана нерухомість не може бути спільно нажитим майном та не має бути поділена між сторонами.
Згідно до ст. 69 Сімейного кодексу України: Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною
згодою. -
Згідно до ст. 72 СК України « До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.» Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.
Тобто, не тільки з моменту припинення шлюбних відносин з 2009 року, а навіть з моменту офіційного розлучення, за ініціативою Відповідача, а саме з 22.05.2013 року, відповідач жодного разу не намагався поділити майно, визнаючи той факт, що житловий будинок куплений саме за кошти позивача, кредит та борги за будинок вона сплачує особисто і будинок належить виключно позивачу. Свої особисті речі відповідач вивіз самотужки, підтверджуючи, що будинок і є те «майно, набуте кожним із подружжя за час шлюбу, але за кошти, які належали їм особисто (п. З ч. 1 ст. 57 СК). Тобто, якщо один із подружжя під час шлюбу набуває певне майно за рахунок особистих коштів, то таке майно не може визнаватися спільним майном подружжя.»
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 387, 1212, 1213 ЦК України, ст.ст. 69, 72 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 137, 258, 259,263-265, 354 ЦПК, -
Цивільний позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання права особистої власності на майно подружж задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , право особистої власності на житловий будинок будинок АДРЕСА_1 , а саме: жилий будинок, глинобитний обкладений цеглою, загальною площею 22,3 кв.м., житловою площею 8.6 кв.м., позначений на плані літерою « А»; жилий будинок, глинобитний обкладений цеглою, загальною площею 41,8 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м., позначений на плані літерою «В» розташований на земельній ділянці площею 498 кв.м..
Заява про перегляд заочного рішення може бути поданою до суду який його ухвалив протягом 30 днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 25.05.2021 року
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Суддя Комунарського районного
суду м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко