Провадження № 2/734/634/21 Справа № 734/1684/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 грудня 2021 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Іванюка Т.І.,

при секретарі - Дідовець М.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

третьої особи - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Козелець в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , співвідповідача: Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа: ОСОБА_4 про скасування рішення та державної реєстрації права власності на землю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про скасування рішення та державної реєстрації права власності на землю до ОСОБА_2 , співвідповідача: Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа: ОСОБА_4 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , зареєстрована та проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . По сусідству проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . За рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 23.01.2015 року по цивільній справі № 734/4166/13-ц про розподіл житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, відповідно до якого земельна ділянка, на якій розташований будинок АДРЕСА_2 , є прибудинковою територією, яка розподілена між співвласниками за рішенням вказаним вище у відповідності до варіанту 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи судового експерта Солдатової В.С від 03.11.2014 року № 32-14. В цьому ж рішенні зазначено, що частина домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , згідно з право установчими документами між ними не поділена і жоден з них не звертався до суду з позовом про її поділ, а отже і виділення у користування кожного з них частини присадибної ділянки у рамках даної справи не вирішувалося. Тому решта цієї земельної ділянки, загальною площею 510 м2, залишено у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а отже було вирішено виділити у спільне користування ОСОБА_4 та ОСОБА_2 36 м 2 цієї присадибної ділянки, а решту цієї ж ділянки, загальною площею 510 м 2 у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Відповідно до Витягу з Рішення № 868 від 25 січня 2019 року про передачу безоплатно у власність земельних ділянок, було вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передати безоплатно у власність земельні ділянки ОСОБА_2 - площею 0,0107 га, кадастровий номер :31:084:0010 та площею 0,0139 га, кадастровий номер: :31:084:0011 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_3 .

Державним реєстратором Орловою Т.Г. Козелецької районної державної адміністрації Козелецького району Чернігівської області зареєстровано право приватної власності на земельні ділянки за ОСОБА_2 . Також відповідачем була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0107 га та 0,0139 га в АДРЕСА_3 , виготовлена суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_6 .

Земельна ділянка на якій розташований будинок АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , згідно правовстановчих документів між ними не поділена і жоден з них не звертався до суду з позовом про її поділ.

Однак земельні ділянки рішенням 32 сесії 7 скликання Остерської міської ради від 25 січня 2019 року розміром 0,0107 га та 0,0139 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_3 передано у власність ОСОБА_2 , та на підставі вказаного рішення була витоговлена технічна документація та державним реєстратором зареєстроване право приватної власності.

Позивач у справі, ОСОБА_5 не має можливості зареєструвати свої права на належні частки у домоволодіння через відсутність права власності на належну частку у земельній ділянці, на якій розташований будинок, тому має право вимагати того становища, яке існувало до винесення рішення № 868 Остерської міської ради від 25 січня 2019 року, та встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини та просять позов задовольнити. 08 грудня 2021 року у судове засідання не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник у судове засідання не з`явилися, подавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, у якій позовні вимоги визнали.

Представник співвідповідача Остерської міської ради в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, надав до суду заяву, відповідно до якої просить провести розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнають у повному обсязі.

Третя особа - ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просила задовольнити позовні вимоги позивача.

Враховуючи заяви, які подані сторонами, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що у будинку що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає позивач у справі, ОСОБА_5 . По сусідству проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулась із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , у якому просила поділити будинок АДРЕСА_2 та надвірні споруди, виділивши їй та відповідачам відокремлені частини вказаного будинку й надвірні споруди, що відповідають 1/3 частині у власності кожної сторони на них. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачі залишили без розгляду її пропозицію про поділ спірних об`єктів. За рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 травня 2014 року у задоволенні позову відмовлено. ОСОБА_4 подано до апеляційного суду Чернігівської області апеляційну скаргу.

23 січня 2015 року апеляційним судом Чернігівської області винесено рішення за яким апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволена частково, рішення Козелецького районного суду від 14 травня 2014 року скасоване, позов ОСОБА_4 задоволено частково, а саме: ОСОБА_4 виділено у натурі 5/24 частин будинку та надвірних споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 67,0 м2, а саме: кухню 2-1, площею 13,1 м2, житлову кімнату 2-2, площею 20,9 м2, житлову кімнату 2-3, площею 19,3 м2, сіни 2-4, площею 10,4 м2, коридор 2-5, площею 3,3 м2, і погріб а5. ОСОБА_4 виділено у користування 247 м2 (з яких 86 м2 - надлишки) присадибної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , у тому числі під жилим будинком - АДРЕСА_4 і під прибудинковою територією - 159 м2. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 виділено у спільне користування 36 м2 цієї присадибної земельної ділянки, а решту цієї ж ділянки, загальною площею 510 м2, залишено у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Лінії розподілу присадибної земельної ділянки прокласти у спосіб, зазначений у варіанті № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи судового експерта Солдатової В.С. від 03 листопада 2014 року № 32-14. У задоволенні решти позову відмовлено.

Таким чином, частина домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , згідно з право установчими документами, між останніми не поділена і жоден з них не звертався до суду з позовом про її поділ.

Відповідно до Витягу з Рішення № 868 від 25 січня 2019 року м. Остер про передачу безоплатно у власність земельних ділянок, було вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передати безоплатно у власність земельні ділянки ОСОБА_2 - площею 0,0107 га, кадастровий номер :31:084:0010, та площею 0,0139 га, кадастровий номер: :31:084:0011 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_3 .

Відповідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.02.2019 року, державним реєстратором Орловою Т.Г. на підставі рішення органу місцевого самоврядування, 32 сесія 7 скликання, серія та номер: 868, виданий 25.01.2019, видавник: Остерська міська рада Козелецького району Чернігівської області, зареєстроване право приватної власності за ОСОБА_2 , об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка з кадастровим номером :31:084:0010, площею 0,0107 га.

25.10.2018 року ОСОБА_2 звернувся із заявою, відповідно до якої просить виконати роботи по встановленню та відновленню меж своєї земельної ділянки та підготувати матеріали до внесення в електронному вигляді даних про земельну ділянку до Національної кадастрової системи з метою присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки.

27.12.20218 року суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_6 була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0107 га та 0,0139 га гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_3 .

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ст. 89 ЗК України Земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Земельна ділянка на якій розташований будинок АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , згідно правовстановчих документів, між ними не поділена і жоден з них не звертався до суду з позовом про її поділ.

Цей факт встановлений апеляційним судом Чернігівської області, та відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Проте, земельні ділянки рішенням 32 сесії 7 скликання Остерської міської ради від 25 січня 2019 року розміром 0,0107 га та 0,0139 га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_3 передано у власність ОСОБА_2 , та на підставі рішення державним реєстратором зареєстроване право приватної власності та витоговлена технічна документація.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Власник майна, права якого порушені внаслідок видання акта органом державної влади або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Відповідно до ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органами виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Позивач у справі, ОСОБА_5 , зареєструвати свої права на належні частки у домоволодінні не має можливості через відсутність права власності на належну частку у земельній ділянці, на якій розташований будинок.

Відповідно до ст. 268 ЦК України, позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акту органу державної влади або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право.

З моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності, зокрема.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

На відміну від вказаного вище положення акту цивільного законодавства, яке надає право співвласнику майна здійснювати його поділ у натурі, ст. 88 ЗК України, як спеціальною нормою, яка регулює земельні правовідносини, передбачено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення.

Проте, наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб.

Поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту, звернувся до відповідача з письмовою пропозицією укласти договір про поділ в натурі житлового будинку як об`єкту права спільної часткової власності.

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_2 , необхідно поділити так, щоб позивачу та відповідачу було виділено у власність частину житлового будинку, яка б відповідала розміру їх частки у праві спільної часткової власності, з урахуванням порядку користування земельною ділянкою що склався між сторонами.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Між тим, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що позовні вимоги позивача щодо скасування Рішення Остерської міської ради 32 сесії 7 скликання № 868 від 25 січня 2019 року про передачу безоплатно у власність земельних ділянок ОСОБА_2 , площею 0,0107 га з кадастровим номером :31:084:0010, та площею 0,0139 га з кадастровим номером :31:084:0011, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_3 , скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки ОСОБА_2 , площею 0,0107 га, з кадастровим номером :31:084:0010, та площею 0,0139 га з кадастровим номером :31:084:0011, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_3 та скасування технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0107 га та 0,0139 га в АДРЕСА_3 , підлягають до задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Органи місцевого самоврядування наділені низкою повноважень у різних галузях та сферах суспільного життя, в тому числі і у сфері регулювання земельних відносин. Для реалізації цих повноважень органи місцевого самоврядування мають право ухвалювати необхідні рішення.

Так як рішення органів місцевого самоврядування можуть порушувати права та законні інтереси як громадян, так і юридичних осіб, або ж з часом втрачати свою актуальність, то чинне законодавство передбачає юридичні інструменти впливу на такі рішення шляхом їх зупинення, зміни та скасування.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України, передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи правоохоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту земельних прав наведено в ч. 3 ст. 152 ЗК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, зокрема визначеним ч. 3 ст. 152 ЗК України, або ж іншим способом, який передбачено законом.

Статтею 152 ЗК України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Враховуючи той факт, що земельна ділянка на якій розташований будинок АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , згідно правовстановчих документів між ними не поділена і жоден з них не звертався до суду з позовом про її поділ, проте, земельні ділянки за рішенням 32 сесії 7 скликання Остерської міської ради від 25 січня 2019 року розміром 0,0107 га та 0,0139 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_3 передано у власність ОСОБА_2 , державним реєстратором зареєстровано право приватної власності та на підставі вказаного рішення була витоговлена технічна документація, тому вказане рішення Остерської міської ради про передачу безоплатно у власність земельних ділянок одноосібно для ОСОБА_2 має бути скасовано, разом зі скасуванням державної реєстрації права власності на вище вказані земельні ділянки та зі скасуванням технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, оскільки порушені права позивача.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 253, 256, 257, 261, 267, 321 ЦК України, ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , співвідповідача: Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа: ОСОБА_4 про скасування рішення та державної реєстрації права власності на землю задовольнити.

Скасувати Рішення Остерської міської ради 32 сесії 7 скликання № 868 від 25 січня 2019 року про передачу безоплатно у власність земельних ділянок ОСОБА_2 , площею 0,0107 га, кадастровий номер: :31:084:0010 та площею 0,0139 га, кадастровий номер: :31:084:0011 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_3 .

Скасувати державну реєстрацію права власності на земельні ділянки ОСОБА_2 , площею 0,0107 га, кадастровий номер: :31:084:0010 та площею 0,0139 га, кадастровий номер: :31:084:0011 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_3 .

Скасувати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0107 га та 0,0139 га в АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 2724 грн.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: