Провадження №4-с/485/13/21
Ухвала

іменем України

11 червня 2021 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді: Яворського С.Й.

секретар судового засідання Шеремет Ю.Є.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 , суб"єкт оскарження: Снігурівський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач: ФАТ "Державний експортно - імпорний банк України", на дії Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

встановив :

ОСОБА_1 звернулася до суду з скаргою на дії Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), відповідно до якої просить: зобов`язати старшого державного виконавця Дмитроченко А.В. зняти арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку НОМЕР_1 , який відкрито в ПАТ КБ "Приватбанк", та на який зараховується заробітна плата скаржника.

В обгрунтування скарги зазначила, що на виконанні Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №65469954 відкрите 20.05.2021 року на підставі виконавчого листа № 2/485/473/20 виданого Снігурівським районним судом Миколаївської області від 09.11.2020 року про стягнення з неї на користь ФАТ "Державний експортно-імпортний банк України" боргу в сумі 15864,22 грн. та судовий збір в сумі 1921,00 грн. Вона є власником банківського рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ "Приватбанк", на який отримує заробітну плату, працюючи в КНП "Дитяча обласна клінічна лікарня" ХОР, що підтверджується довідкою з місця роботи та випискою АТ БК"Приватбанк". 26.05.2021 року старшим виконавцем Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеса) винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копію якої направлено для виконання до КПН "Дитяча обласна клінічна лікарня" ХОР, згідно якої утримання вже проводяться у розмірі 20% із заробітної плати ОСОБА_1 . Скаржник належним чином не повідомлялася щодо відкриття виконавчого провадження про стягнення на користь ФАТ"Державний експортно-імпорний банк України" боргу. 27.05.2021 року вона дізналась про те, що картка в ПАТ КБ"Приватбанк" для виплат заробітної плати заблокована та не має можливості отримати заробітну плату з рахунку НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ КБ "Приватбанк", на який зараховуються ці виплати. Вважає постанову про арешт коштів боржника ВП №65469954 від 20.05.2021 року, винесеною безпідставно та передчасно, та такою, що порушує її законні права.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, скаргу підтриимує та просить її задоволити.

Начальником Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Танковською Ю.В. подано листа про розгляд справи у відсутності представника відділу, заперечень з приводу задоволення звернення немає.

ФАТ "Державний експортно-імпорний банк України" про розгляд скарги повідомлений належним чином, відзивів та клопотань не надходило, причини неявки представника банку суду не відомі.

Відповідно до вимог ч.2ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, скаргу, мотиви її обґрунтування, надавши правову кваліфікацію діям учасників виконавчого провадження, правову норму, яка підлягає застосуванню у відносинах сторін, дослідивши її фактичні обставини, пов`язані з виконанням рішення суду, врахувавши доводи боржника, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в Снігурівському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист №2/485/473/20, виданий 09.11.2020 року Снігурівським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ " Державний експортно-імпорний банк України", в особі Укрексімбанк" в м. Херсоні борг в сумі 15864,22 грн. та судовий збір в сумі 1921,00 грн.

20.05.2021 року старшим державним виконавцем Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Дмитроченко А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65469954.

Крім цього, 20.05.2021 року старшим державним виконавцем Дмитроченко А.В., винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №65469954 від 20.05.2021 року, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після внесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Скаржник непогоджуючись з накладеним арештом на рахунок на який вона отримує заробітну плату, звернулася до Снігурівського ВДВС з заявою про надання документів виконавчого провадження та отримала відповідь на звернення від в.о. начальника Снігурівського ВДВС про надання інформації стосовно виконавчого провадженя, підтвердженням чого є лист "Про надання інформації" за №8557/102-36/1 від 31.05.2021.

Скаржник ОСОБА_1 з постановою про арешт коштів боржника не погоджується та вважає, що старший державний виконавець відділу при її винесенні не дотримався норм Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок чого вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Встановивши фактичні обставини справи, приходжу до наступного.

За змістомст.129-1Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з п.7 ч.3 ст.18 Закону Закон № 1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закон № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ч.2 ст.48 Закон № 1404-VIII забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст.15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст.19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст.26-1 Закону України «Про теплопостачання», ст.18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч.3 ст.52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абз.2 ч.2 ст.59 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 59 Закону № 1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому ст.48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст. 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону № 1404-VIII).

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15.

Велика Палата Верховного Суду від зазначеного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не відступала. Також висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 03 лютого 2021 року у справі №756/1927/16-ц.

Рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ "Приватбанк" використовується ОСОБА_1 для отримання заробітної плати, підтвердженням чого є довідка про доходи №21/89 від 26.05.2021 року та виписка по рахунку (а.с.90-92).

Накладаючи арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , яка не виконала судове рішення, державний виконавець у постанові від 20 травня 2021 року зазначив, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Отже, державним виконавцем при винесенні вказаної постанови не було порушено вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

В свою чергу, ПАТ КБ "Приватбанк", на який нормами ст. 52 Закону № 1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку № НОМЕР_1 виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

За таких обставин, рахунок НОМЕР_1 не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу.

Отже, зазначений рахунок не є рахунком із спеціальним режимом використання, кошти, які знаходяться на рахунку, який належить ОСОБА_1 стали її власністю та набули статусу вкладу.

Зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч.4 ст.59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п.10 ч.1 ст.34 цього Закону. Також арешт може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Таких же висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Отже, арешт на рахунок боржника не унеможливлює отримання заробітної плати нею, за його бажанням, готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу), а тому мотиви скаржника про те, що накладення арешту на грошові кошти боржника порушує її право на отримання заробітної плати є необґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб"єкт оскарження: Снігурівський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач: ФАТ "Державний експортно - імпорний банк України", на дії Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд -

постановив

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб"єкт оскарження: Снігурівський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач: ФАТ "Державний експортно - імпорний банк України", на дії Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя С. Й. Яворський