Справа № 219/2183/21
Провадження № 2/219/1562/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут Донецької області у загальному позовному провадженні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В :

09 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі за текстом - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), в якій просить: 1) зобов`язати відповідача припинити утримання з власної ініціативи з банківської картки № НОМЕР_1 на ім`я позивача грошові кошти на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 ; 2) стягнути з відповідача на користь позивача 177,38 гривень, безпідставно утриманих з карткового рахунку № НОМЕР_1 . В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у 2018 році він звернувся до відповідача з метою відкриття карткового рахунку для вирішення особистих потреб (для розрахунку у торгових мережах, купівлі товарів через мережу Інтернет, отримання і відправлення грошових переказів та інших фінансових послуг), внаслідок чого між сторонами укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та відкрито на ім`я ОСОБА_1 картковий рахунок № НОМЕР_2 , надано у користування картку «Універсальна». За наданням кредитних позик до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позивач не звертався та на теперішній час фінансових зобов`язань перед відповідачем не має. Разом з тим, 11 лютого 2021 року о 09 годині 07 хвилин АТ КБ «ПРИВАТБАНК» без ОСОБА_1 дозволу та погодження здійснив автоматичне списання коштів з карткового рахунку позивача у сумі 177,38 гривень на користь громадянина ОСОБА_2 , який має фінансові зобов`язання перед відповідачем. Вказаний громадянин є для позивача невідомим та, як третя особа за його фінансовими зобов`язаннями він не виступав, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вважає, що порушені його права, як споживача фінансових послуг, оскільки він не надавав розпорядження щодо списання коштів з його карткового рахунку, Умови та правила надання банківських послуг його підпису не містять, не передбачене таке право банку і в заяві-анкеті про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у зв`язку що чим застосування відповідачем п. 2.1.2.5.2 Умов та правил, які були актуальні станом на 11 лютого 2021 року та розміщені на сайті банку, де зазначено про те, що при настанні термінів платежу за наданими банком клієнту кредитами та/або кредитними лімітами, або за кредитами, за якими клієнт є поручителем, клієнт доручає банку списувати грошові кошти, які розміщені на банківських рахунках, в межах сум, що підлягають сплаті банку (здійснювати договірне списання) є необґрунтованим, з огляду на що позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 березня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання на 11 годину 00 хвилин 07 квітня 2021 року, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

07 квітня 2021 року на адресу суду від представника відповідача Захарова М.І. надійшло заперечення на позовну заяву (а.с. 17-18), згідно якого він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Так, відповідно до укладеного договору від 06 березня 2018 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну карту. Вказаний договір складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, паспорта кредиту у Умов та правил надання банківських послуг. В анкеті-заяві від 06 березня 2018 року позивач особистим підписом засвідчив, що підписанням даної анкети-заяви він згідно ст. 634 ЦК України в повному обсязі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет за адресою privatbank.ua, і які разом з пам`яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування. Також погодився з тим, що зміни до Умов та правил вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку. Таким чином, відсутність підпису боржника у відповідних графах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. Отже, ОСОБА_1 не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладення кредитного договору, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору. Відповідно до укладеного договору № GOC0SE00000512 від 21 квітня 2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зобов`язання за вказаним договором забезпечено договором поруки № GOC0SE00000512/1 від 21 квітня 2006 року, укладеним з ОСОБА_1 , відповідно до п. 2 якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. На теперішній час зобов`язання за кредитним договором № GOC0SE00000512 від 21 квітня 2006 року не виконано, у зв`язку з чим відповідач абсолютно законно, керуючись п. 2 ст. 1071 ЦК України, п. 26.1 ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п.п. 1.1.3.1.6, 1.1.3.2.12 Умов та правил надання банківських послуг здійснив договірне списання в межах існуючої, не визнаної ніяким судовим рішенням нарахованою незаконно, суми заборгованості. Оскільки станом на 11 лютого 2021 року (зазначена дата списання) за кредитним договором № GOC0SE00000512 від 21 квітня 2006 року обліковувалась прострочена заборгованість, яка станом на день подання відзиву не погашена, а у відносинах, що склалися, позивач не є потерпілою стороною, оскільки порушення зобов`язання сталося саме з його боку, при цьому, часткове виконання зобов`язання боржником не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається не виконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України, представник відповідача вважає доводи, викладені у позовній заяві, необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 07 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 09 годину 30 хвилин 01 червня 2021 року.

13 квітня 2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначає, що він не є стороною у договорі № GOC0SE00000512 від 21 квітня 2006 року, а є стороною у договорі поруки № GOC0SE00000512/1 від 21 квітня 2006 року, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором від 21 квітня 2006 року № GOC0SE00000512, згідно якого кредитор (в особі відповідача) надав боржнику кредит у сумі 5 000 гривень, а боржник повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту, наданого у вигляді не відновлюваної лінії, у сумі 5 000 гривень у строк до 21 квітня 2008 року включно. Відповідно до п. 12 договору поруки порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором, а саме: 21 квітня 2013 року. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що строк дії поруки сплив, а позовних та інших вимог відповідачем в період строку дії договору поруки № GOC0SE00000512/1 від 21 червня 2006 року до нього, як поручителя, пред`явлено не було, з огляду на що вважає договірне списання коштів з належного йому карткового рахунку № НОМЕР_1 безпідставним та таким, що не ґрунтується на Законі, у зв`язку з чим позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв`язку, що оформлено телефонограмою. 21 травня 2021 року на електронну пошту від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Представник відповідача - АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, до підготовчого засідання не з`явився. До початку судового засідання на електронну пошту суду від представника відповідача Захарова М.І. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, а також надані суду докази, проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, 06 березня 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н та виявив бажання про оформлення на своє ім`я карти для виплат, у якій зазначив свої персональні дані. У заяві, підписаній відповідачем, останній підтвердив факт ознайомлення і згоди з Договором про надання банківських послуг, а також підтвердив факт отримання ним інформації про умови кредитування в ПриватБанку (а.с. 19).

21 квітня 2006 року, між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі директора Ц-Міського відділення ГФ ПриватБанк Тимченка В.М. та ОСОБА_1 укладено договір поруки № GOC0SE00000512/1, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконанням ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором від 21 квітня 2006 року № GOC0SE00000512, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 5 000 гривень, а боржник повинен виконати зобов`язання з: повернення кредиту, наданого у вигляді невідновлюваної лінії, в сумі 5 000 гривень у строк до 21 квітня 2008 року включно; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00% відсотків за місяць у період сплати з 21 по 26 число кожного місяця; щомісячного надання грошових коштів (щомісячний платіж) у період сплати у сумі 340,19 гривень для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, комісією; сплати відсотків за користування кредитом при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту у розмірі 8,60% за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Пунктом 2 вказаного договору передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно пункту 6 цього договору поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, протягом 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної у пункті 5 цього договору. Пунктом 8 договору передбачено, що поручитель доручає кредитору списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або у валюті, відмінній від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми грошових коштів, не наданих в кредит, в межах сум, що підлягають сплаті кредитору за цим договором, при настанні строків платежів згідно п. 6 цього договору (здійснювати договірне списання). Згідно пункту 11 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонам і діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (п. 12 договору) (а.с. 24).

11 лютого 2021 року о 09 годині 07 хвилин з платіжної картки № НОМЕР_3 , відкритої на ім`я позивача, відповідачем списано 177,38 гривень в рахунок автоматичного погашення простроченої заборгованості ОСОБА_2 , що вбачається з копії дубліката квитанції № 1153160 від 11 лютого 2021 року (а.с. 4).

З розрахунку заборгованості за договором № GOC0SE00000512 від 21 квітня 2006 року, укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_2 , вбачається, що станом на 31 березня 2021 року заборгованість за кредитом складає 173 924,93 гривень, з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), в т.ч. залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом, - 2 806,81 гривень, загальний залишок заборгованості за процентами, в т.ч. залишок заборгованості за простроченими процентами, - 33 623,69 гривень, заборгованість з комісії, в т.ч. заборгованість за простроченою комісією - 900,00 гривень, загальна сума нарахованої пені - 136 594,43 гривень (а.с. 37-38). При цьому, з вказаного розрахунку вбачається, що погашення заборгованості здійснювалось: 22 травня 2006 року у сумі 350,00 гривень, 26 червня 2006 року у сумі 350,00 гривень, 07 серпня 2006 року у сумі 326,92 гривень, 25 вересня 2006 року у сумі 700,00 гривень, 07 листопада 2006 року у сумі 349,17 гривень, 13 грудня 2006 року у сумі 350,82 гривень, 21 грудня 2006 року у сумі 340,19 гривень, 22 січня 2007 року у сумі 350,00 гривень, 26 лютого 2007 року у сумі 350,00 гривень, 29 березня 2007 року у сумі 319,27 гривень, 23 квітня 2007 року у сумі 342,73 гривень, 11 лютого 2021 року у сумі 177,38 гривень.

Згідно статті 15 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України).

Частиною другою статті 548 ЦК України встановлено, що недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Тобто, за виключенням гарантії (стаття 562 ЦК України), лише дійсні вимоги можуть бути забезпечені.

Частинами першою, другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тобто порука є додатковим (акцесорний) способом забезпечення виконання зобов`язань, а тому такі правочини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли мають юридичну силу основні зобов`язання.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Пунктом 1. договору поруки № GOC0SE00000512/1 від 21 квітня 2006 року встановлено строк повернення кредиту, надано у вигляді не відновлюваної лінії, в сумі 5 000 гривень до 21 квітня 2008 року включно.

Згідно пункту 2 вказаного договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Згідно пункту 11 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонам і діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором.

Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (п. 12 договору)

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Умовами договору поруки № GOC0SE00000512/1 від 21 квітня 2006 року встановлено щомісячну сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00% за місяць у період сплати з 21 по 26 число кожного місяця та щомісячне надання грошових коштів (щомісячний платіж) у період сплати у сумі 340,19 гривень для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, комісією . Повернення кредиту встановлено у строк до 21 квітня 2008 року включно (п. 1 договору).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З пункту 12 договору поруки № GOC0SE00000512/1 від 21 квітня 2006 року вбачається, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. При цьому, умова договору поруки (пункт 11 договору поруки) про його дію до повного виконання зобов`язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому у даному випадку строк дії поруки припинився 22 квітня 2013 року.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Разом із тим позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Якщо порука припинилася, інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред`явлення вимоги до поручителя та обов`язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов`язання припинилися.

Отже, непред`явлення кредитором вимоги протягом п`яти років від дня настання строку виконання основного зобов`язання є підставою для припинення забезпечувального зобов`язання (у даному випадку - поруки), а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов`язання чітко визначений - строк повернення кредиту до 21 квітня 2008 року включно.

За таких обставин у банку виникло право пред`явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 22 квітня 2008 року і протягом натупних п`яти років.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Таким чином, судом встановлено, що боржник ( ОСОБА_2 ) зобов`язався повернути кредит у строк до 21 квітня 2008 року, однак протягом п`яти років від дня настання строку виконання основного зобов`язання банк не пред`являв вимогу до поручителя ( ОСОБА_1 ), у зв`язку з чим припинилось право кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

З огляду на викладене, враховуючи, що строк дії поруки сплив 22 квітня 2013 року, списання відповідачем 11 лютого 2021 року з карткового рахунку ОСОБА_1 177,38 гривень в рахунок автоматичного погашення простроченої заборгованості ОСОБА_2 є безпідставним, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині зобов`язання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» припинити утримання з банківської картки позивача грошових коштів на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 177,38 гривень безпідставно утриманих з карткового рахунку № НОМЕР_4 суд дійшов до наступного висновку.

За змістом ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Вищезазначена стаття визначає загальні умови існування цивільно-правових зобов`язань, що виникають у зв`язку із так званим безпідставним збагаченням, тобто набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави. Оскільки зобов`язання із безпідставного збагачення є загальною підставою для відновлення майнового стану осіб, норми ст. 1212 ЦК України мають велике значення для вирішення спорів, пов`язаних із відновленням майнового стану.

Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Оскільки під час розгляду справи фактично визнано неправомірним утримання з банківської картки позивача грошових коштів на погашення кредитної заборгованості, позовні вимоги у частині стягнення з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошових коштів, які утримані з його карткового рахунку на виконання договору поруки № GOC0SE00000512/1 від 21 квітня 2006 року, підлягають задоволенню, у зв`язку з тим, що правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує.

З урахуванням того, що позивач при поданні даного позову був звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд, задовольняючи позов, вважає доцільним відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, якій підлягав сплаті за подання даного позову, в розмірі 908,00 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Зобов`язати АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» припинити утримання з власної ініціативи з банківської картки № НОМЕР_1 , відкритої на ім`я ОСОБА_1 , грошові кошти на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 .

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1-Д, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Горлівка Донецької області, 177 (сто сімдесят сім) гривень 38 копійок, безпідставно утриманих з карткового рахунку № НОМЕР_1 .

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1-Д, , на користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач- ОСОБА_1 , фактичне місце проживання/перебування якого: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

Відповідач- АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1-Д, .

Суддя О.С. Конопленко

01.06.2021