Справа № 199/1240/20
(2/199/457/21)
19 травня 2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Богун О.О.
при секретареві Емріх Ю.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в приміщенні суду цивільну справу за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виконавчого комітету Дніпровської міської ради, треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Виноградова Владислава Юріївна, про скасування свідоцтва про право власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування записів про право власності,-
Дніпровська міська рада звернулася з позовом, в якому зазначила, що 21.01.2019 до Департаменту правового забезпечення надійшов лист Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради за №М-31/3, яким останній інформує про наявність підстав для здійснення представницьких повноважень щодо витребування із чужого незаконного володіння об`єкта комунальної власності територіальної громади міста, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до даних, зазначених в Електронній картотеці, за вказаною адресою по теперішній час зареєстровані ОСОБА_3 , 1944 року народження та ОСОБА_4 , 1950 року народження, які є померлими.
15.03.2018 року Комунальним підприємством «Центр державної реєстрації» Дніпропетровської обласної філії було зареєстровано право власності за № 25379107 на вищезазначену квартиру за ОСОБА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності без номеру від 04.03.1998, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів 05.12.2012.
08.01.2019 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради надійшло звернення мешканців будинку по АДРЕСА_2 щодо незаконного заволодіння квартирою АДРЕСА_3 шахраями. В ході перевірки було встановлено, що Свідоцтво від 04.03.1998 року Виконкомом міської Ради народних депутатів ОСОБА_1 не видавалось, що підтверджується листом Прокурора Дніпропетровської області від 18.01.2019 за №1/9-62. У зв`язку з чим Свідоцтво від 04.03.1998 року, видане Виконкомом міської Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_1 підлягає скасуванню.
Крім того, 28.03.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Виноградовою Владиславою Юріївною, зареєстрованого в реєстрі під № 120 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.03.2018, номер запису про право власності 25497501. Таким чином, на теперішній час вищезазначена квартира належить ОСОБА_2 .
Позивач вважає, що спірне нерухоме майно вибуло з власності територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради поза волею власника, а тому наявні підстави для повернення вказаного майна шляхом його витребування з чужого незаконного володіння.
У зв`язку з наведеним, Дніпровська міська рада просить скасувати Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4 від 04.03.1998 року без номеру, видане Виконкомом міської Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_1 ; витребувати від ОСОБА_2 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_4 ; скасувати записи про право власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 46,1 кв.м. в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 від 15.03.2018, реєстровий номер 25379107; в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 номер запису про право власності 25497501, що внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю. та стягнути судовий збір з відповідача ОСОБА_2 .
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2020, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О.
Ухвалою суду від 27.02.2020 заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову задоволено частково, а саме з метою забезпечення позову було заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , також заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з приводу відчуженння даного нерухомого майна.
Ухвалою від 02.03.2020 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 03.11.2020 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті.
19 травня 2021 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення.
В судове засідання представник позивача Дніпровської міської ради Семчук Н.В. не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, надавши до суду клопотання з проханням розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України), про причини неявки суд не повідомили, не надали заяв про розгляд справи за їх відсутності, не скористалися правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою представника позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Представник відповідача виконавчий комітет Дніпровської міської ради, у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини не явки суд не повідомив.
Третя особа - представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини не явки суд не повідомив.
Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Виноградова Владислава Юріївна, у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, надавши заяву з проханням слухати справу у її відсутність та винести рішення на розсуд суду та відповідно до вимог чинного законодавства України.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04 березня 1998 року, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів без номеру ОСОБА_1 належала на праві власності квартира АДРЕСА_4 . (а.с.56).
Право власності за ОСОБА_1 на зазначену квартиру було зареєстроване 15.03.2018, номер запису про право власності 25379107, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.03.2018. (а.с.54).
Крім того, судом встановлено, що відповідно до наявної у матеріалах справи копії договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28 березня 2018 року зареєстрованого в реєстрі під № 120, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю., ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_4 . (а.с.49-52).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.05.2019 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_2 , номер запису про право власності 25497501 від 28.03.2018. (а.с.11-13).
Звертаючись до суду з позовом про скасування Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_4 від 04.03.1998 року без номеру, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_1 позивач посилається на те, що право власності ОСОБА_1 на квартиру було зареєстровано незаконно, відповідно вказане право власності на спірне майно у ОСОБА_1 ніколи не виникало, а тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв ) державного житлового фонду на користь громадян України.
Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.
Зі змісту ч.4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» вбачається, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.
Згідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у даній квартирі, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири. За змістом ч.3,4 вказаної норми закону передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Згідно п. 4.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно Оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, наведеним в додатку 11: а) місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування; б) державними органами приватизації - наймачам квартир у державному житловому фонді, які приватизували їх відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".
Згідно ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Згідно ст.. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право власності.
Згідно п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно до створення Реєстру прав реєстрація прав здійснюється шляхом ведення реєстрових книг, записи яких прирівнюються до даних Реєстру прав.
Відповідно до п. 3.1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб № 121 від 09.06.1998 року Реєстрові книги ведуться щодо кожного населеного пункту.
Згідно Пункту 1.5. Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб № 121 від 09.06.1998 року Державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації.
Пунктом 1.6. Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб № 121 від 09.06.1998 року Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності.
Згідно п. 1.7. Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб № 121 від 09.06.1998 року реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлювальних документів за рахунок коштів власників нерухомого майна.
Згідно 1.8. Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб № 121 від 09.06.1998 року державній реєстрації підлягають тільки ті об`єкти нерухомості, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку незалежно від форм їхньої власності й при наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим бюро технічної інвентаризації, яке проводить державну реєстрацію права власності на ці об`єкти.
Згідно додатку № 1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб реєстрація права на майно здійснюється на підставі Свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна, видані органами місцевої виконавчої влади чи місцевого самоврядування; Свідоцтва про право власності, видані органами приватизації наймачам квартир у державному житловому фонді.
Тому, суд приходить до висновку, що Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4 від 04.03.1998 року без номеру, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_1 підлягає скасуванню.
Що стосується позовних вимоги щодо скасування запису про право власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 46,1 кв.м. в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 від 15.03.2018, реєстровий номер 25379107 та скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 номер запису про право власності 25497501, що внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю. то суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV (надалі - Закон України №1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України №1952-IV, Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя за місцезнаходженням нерухомого майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Згідно з ч. 7 ст. 18 Закону України №1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.
Оскільки під час реєстрації спірного майна ОСОБА_1 не була власником спірної квартири та не мала документів на право власності на вказану квартиру, та відповідно не виникло права реєстрації права власності на майно за ОСОБА_1 , а в подальшому за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2018, а тому позовні вимоги щодо скасування запису про право власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 46,1 кв.м. в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 від 15.03.2018, реєстровий номер 25379107 та скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 номер запису про право власності 25497501, що внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю. підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог щодо витребування від ОСОБА_2 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_4 , суд зазначає наступне.
Відповідно до статей 330, 334 ЦК України право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього.
Згідно зі сі. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бутті позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 586 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права в власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена.
Стаття 392 ЦК України надає власнику майна право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч.ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.
Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Пунктом 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в спорах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України.
У вказаній постанові зазначено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК).
Якщо в такій ситуації пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК.
У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.
Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених у постанові від 21.11.2012 року по справі № 6-136цс12 належне волевиявлення особи, що продала майно добросовісному набувачеві, не є підставою для відмови власнику у позові про витребування майна у цього набувача.
Власник має право витребувати майно у добросовісного набувача у випадку, коли воно вибуло з його володіння не з його волі. Воля і волевиявлення особи, у якої добросовісним набувачем було придбано це майно, при ньому не має значення.
Незаконним володільцем може бути і добросовісний, і недобросовісний набувач. Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. Недобросовісний набувач, навпаки, на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знав або міг знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і яка на її відчуження не має права.
Відповідно, є обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги в частині витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 спірного майна.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.
Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виконавчого комітету Дніпровської міської ради, треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Виноградова Владислава Юріївна, про скасування свідоцтва про право власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування записів про право власності задовольнити у повному обсязі.
Скасувати Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4 від 04.03.1998 року без номеру, видане Виконкомом міської Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_1 .
Витребувати від ОСОБА_2 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_4 .
Скасувати записи про право власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 46,1 кв.м. в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 від 15.03.2018, реєстровий номер 25379107 та скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 номер запису про право власності 25497501, що внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою Владисловою Юріївною.
Стягнути ОСОБА_2 на користь Дніпровської міської ради витрати по сплаті судового збору в розмірі 8 426 (вісім тисяч чотириста двадцять шість) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції яка діє з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач: ОСОБА_1 , (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 , (місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).
Суддя О.О.Богун