Апеляційне провадження № 22-ц/824/3025/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Київ

Унікальний номер 372/2150/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Шахової О.В., суддів Вербової І.М., Головачова Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кузнецової В.В.,

учасники справи:

позивач - приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Києві, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі», подану його представником Сергєєвою Валентиною Олексіївною,

на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року, постановлену в приміщенні районного суду під головуванням судді Кравченка М.В.,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ПАТ «Київобленерго», правонаступником якого є Пат «ДТЕК Київські регіональні електромережі» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 1 грудня 2020 року року в задоволенні клопотання представника позивача про заміну відповідача відмовлено. Позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви. Застосовано заходи процесуального примусу у виді накладення штрафу на ПАТ «ДТЕК Киїські електромережі» та стягнуто з товариства штраф у дохід державного бюджету у сумі 4540,00 грн.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду в частині застосування заходів процесуального примусу представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просила ухвалу суду скасувати в цій частині.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що безпідставним є посилання суду в своїй ухвалі стосовно зловживання позивачем своїми правами. Товариство ініціювало судове провадження обґрунтовано, а його подальша процесуальна поведінка свідчить про використання всіх можливих процесуальних прав для своєчасного, повного та обґрунтованого розгляду справи.

З'ясувавши в судовому засіданні, що відповідач померла ще у 1998 році, представник позивача заявила клопотання про заміну належного відповідача, проте суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання.

Ставить під сумнів докази, які були оцінені судом: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_1 , оскільки належним чином не завірена; оригінал вказаного свідоцтва до суду не надавався; також не підтвердженими залишилися посилання на те, що саме ОСОБА_1 була власником домоволодіння, за адресою якого споживалися послуги електроенергії.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України не подано.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача Сергеєва В.О. підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Інші учасники справи в судове засдіання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи за законом повідомлені належно.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Застосовуючи по відношенню до ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» захід процесуального примусу у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пред`явлено позов до неіснуючої особи, оскільки суду було подано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_1 , яка була власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а позивачем у позовній заяві відповідачем визначено ОСОБА_1 . Крім того, з копії свідоцтва про смерть вбачається, що власник домоволодіння померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто більш 20 років тому, що вказує на те, що позивач за цей час міг дізнатись про зміну власника домоволодіння та звернутися до суду з вказаним позовом до належного відповідача за умови добросовісної реалізації свого права звернення до суду. Фактична відсутність відповідача свідчить про відсутність спору між позивачем і відповідачем, який би підлягав вирішенню судом, про що позивачеві було відомо станом на час пред`явлення позову. Таким чином, позивач ініціював судове провадження безпідставно, а його подальша процесуальна поведінка свідчить про затягування розгляду справи, намагання у непроцесуальний спосіб виправити допущені істотні недоліки при пред`явленні позову, тобто діяв недобросовісно, чим вчинив зловживання процесуальними правами, діяв з метою перешкоджання судочинству. При цьому слід зважити на те, що безпідставно ініційовані позивачем численні процесуальні і судові процедури потребували витрачання значних коштів державного бюджету.

Як вбачається, дійсно товариством 06.07.2020 пред`явлено позов до ОСОБА_1 . Судом встановлено, що в позовній заяві не вірно визначено відповідача, суду не надано достатньо відомостей, з яких би можливо було конкретизувати відомості про відповідача, оскільки суду повідомлено обставини, з яких вбачається, що така особа ніколи не проживала за зазначеною в позовній заяві адресою, під час розгляду справи було встановлено розбіжності в імені та по-батькові відповідача, а позивачем не подано достатньо доказів про вжиття заходів для встановлення даних про відповідача.

Лише в грудні 2020 року представник позивача заявила клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Проте, суд при вирішенні заяви представника позивача про заміну неналежного відповідача належним прийняв до уваги, що з матеріалів справи не вбачається, в судовому засіданні представником позивача не повідомлено відомостей, а судом не встановлено фактичне існування визначеного в позові відповідача, тому особа відповідача залишилась невстановленою, відтак її заміна на будь-яку іншу особу неможлива без ідентифікації первісного відповідача.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, що дії позивача зумовили затягування розгляду справи та перешкоджанню її розгляду, та свідчить про недобросовісність дії позивача щодо сприянню своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Згідно частини 3 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Частиною 4 статті 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом

Згідно статті 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 144 ЦПК України, одним із заходів процесуального примусу є штраф.

Згідно із ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству. У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доводи апеляційної скарги позивача про надмірність заходу процесуального примусу, вжитого у розмірі двох прожиткових мінімумів, колегією суддів відхиляються, оскільки судом роз`яснено товариству в ухвалі положення ст.ст. 44, 144, 148 ЦПК України.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 1 грудня 2020 року в частині застосування заходів процесуального примусу у виді накладення штрафу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 27 травня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: