СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/111/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Сенько М.Ф., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Гречуха О.Я., ОСОБА_2 , на дії державного виконавця

встановив:

До суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Вивчивши матеріали поданої скарги, вважаю, що скарга не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як убачається із змісту поданої скарги, заявник просить суд визнати дії державного виконавця Гречух О.Я. неправомірними щодо винесення постанови від 17.02.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №61246569 на виконання постанови від 30.05.2016 про стягнення виконавчого збору та постанов ВП №61246569 про арешт коштів боржника від 19.02.2020 та скасувати вказані постанови.

Компетенція (юрисдикція) судів щодо розгляду таких справ визначається процесуальними законами.

Так, оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 6 Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса. Такі скарги подаються до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина п`ята статті 82 Закону про виконавче провадження).

Відповідно до ч. 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

В той же час, в порядку ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, встановивши предмет оскарження, яким є дії державного виконавця у виконавчому провадженні, відкритому з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору виданого відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, суд не убачає підстав для розгляду такої справи в порядку цивільного судочинства, оскільки процесуальним законодавством оскаржувані заявником дії виконавця віднесено до юрисдикції відповідного окружного адміністративного суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене, приходжу до висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Гречуха О.Я., ОСОБА_2 , на дії державного виконавця, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 19, 20, 186, 258-261, 352-354 ЦПК України, суддя

постановив:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Гречуха О.Я., ОСОБА_2 , на дії державного виконавця.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Сенько М.Ф.