Справа № 2-2897/11 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2572/20 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар Жукровська Х.І.,

з участю представника апелянта адвоката Колібанича О.Я., представника особи, яка приєдналась до апеляційної скарги ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 та його представника адвоката Маркович Б.І., представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Мацієвської А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , до якої приєдналась представник ОСОБА_6 ОСОБА_2 , на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 серпня 2020 року, ухвалене в складі головуючого судді Радченко В.Є., у справі за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділення часток в натурі, -

в с т а н о в и л а:

20.10.2011 року позивачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 звернулися в суд з позовом, у якому з урахуванням уточнених і змінених позовних вимог від 29.12.2018 року просили:

1) виділити у володіння та користування ОСОБА_5 в натурі ідеальні частку майна, а саме житловий будинок літ. «А-1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 зі зміною ідеальних часток будинків згідно варіанту розподілу №1 висновку №026/17 від 10 серпня 2017 року судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №2-2897/11

2) визнати за ОСОБА_5 право власності на 237/1000 част. житлового будинку літ. «А-1» та наступні приміщення у житловому будинку літ «А-1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 згідно варіанту розподілу №1 висновку №026/17 від 10 серпня 2017 року судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №2-2897/11, а саме: півпідвал під житловим будинком літ «А-1» - І - коридор площею 12,9 кв.м, ІІ - котельня площею 15.4 кв.м, ІІІ - службове площею 21,7 кв.м, IV - коридор площею 3,4 кв.м, V - службова площею 22,6 кв.м, VI - службова площею 8,7 кв.м., VII -вбиральня площею 2,5 кв.м. Всього по півпідвалу 87,2 кв.м, що більше ідеальної частки на 24,625 кв.м (87,2-62,575=24,625); 1-й поверх житлового будинку літ. «А-1» - 1-1 - коридор площею 6,5 кв.м, 1-2 - коридор площею 2,0 кв.м., 1-3 - ванна площею 3,8 кв.м., 1-4 - комора площею 0,3 кв.м., 1-5 - кухня площею 12,3 кв.м., 1- 6 - житлова кімната площею17,10 кв.м., 1-7 - житлова кімната площею 24,0 кв.м., 1-8 - житлова кімната площею 29,2 кв.м. Всього по першому поверху житлового будинку літ А-1 - 95,2 кв.м., що менше ідеальної частки на 6,025 кв.м. (101,225-95,2=6,025). Разом по житловому будинку літ А-1 загальна площа - 182, 4 кв.м., що більше на 18,6 кв.м. (182,4-163,8=18,6).

3) припинити ОСОБА_5 право спільної часткової власності у будинковолодінні за адресою

АДРЕСА_2 ) виділити у володіння та користування ОСОБА_6 в натурі ј ідеальну частку, а саме 286/1000 част. майна у житловому будинку літ «А-1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 зі зміною ідеальних часток будинків згідно варіанту розподілу №1 висновку №026/17 від 10 серпня 2017 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №202897/11, а саме: півпідвал під житловим будинком літ «А-1» - I - 1/3 ч. сх. клітки площею 6,9 кв.м., всього 2.3 кв.м, V - службове приміщення площею 29,7 кв.м. Всього по підвалу 32,0 кв.м, що менше на 30,575 кв.м. від ідеальної частки площі підвалу (62,575-32,0=30,575). 1-й поверх житлового будинку літ «А-1» - 1-1 1/3 ч. сх. клітки площею 11.4 кв.м., всього 3,8 кв.м., 1-2 Ѕ частини коридору площею 4,40 кв.м. (по 2,2 кв.м.) таб. 3 дод. до висновку, 1-7 житлова кімната площею 27, 70 кв.м., 1-8 житлова кімната площею 29,50 кв.м., 1-9 кухня площею 18,6 кв.м., 1-10 коридор площею 8,2 кв.м. (+0,10 кв.м. від коридору літ 1-2); разом 8,30 кв.м., 1-11 комора площею 3,0 кв.м. Всього по 1-му поверху житлового будинку літ А-1 93,1 кв.м., що менше ідеальної частини корисної площі на 8,125 кв.м. (101,225-93,1=8,125). Разом по житловому будинку літ А-1 125, 1 кв.м., що менше ід. ч. загальної площі на 38,70 кв.м. (163,8-125,1=38,7).

5) виділити у володіння та користування ОСОБА_3 в натурі ј ідеальну частку, а саме 312/1000 част. майна у житловому будинку літ «А-1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 зі зміною ідеальних часток будинків згідно варіанту розподілу №1 висновку №026/17 від 10 серпня 2017 року судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №2-2897/11, а саме: півпідвал під житловим будинком літ «А-1» - І 1/3 ч. сх. кліток площею 6, 9 кв.м, всього 2,3 кв.м; IV службове приміщення площею 86,3 кв.м. Всього 88,6 кв.м., що більше ідеальної частки площі підвалу на 26, 025 кв.м (88,60-62,575=26,025). 1-й поверх житлового будинку літ «А-1» - 1-1 1/3 ч. сх. клітки, площею 11.4 кв.м, всього 3,8 кв.м, 1-2 Ѕ частини коридору площею 4,4 кв.м (по 2,2 кв.м), 1-2 частину коридору площею 4,7 кв.м., 1-3- вбиральня площею 1,0 кв.м., 1-4 ванна площею 8,9 кв.м., 1-5 житлова кімната площею 21,80 кв. м., 1-6 житлова кімната площею 30,80 кв.м. Всього по першому поверху житлового будинку літ А-1- 73,20 кв. м. Мезонін «Мз» - 2-1 Ѕ ч. сх. клітки площею 11,4 кв.м, всього 5, 7 кв. м. жовтий колір таб. № 4 додатку до висновку, 2-2 Ѕ ч. коридору площею 6,2 кв.м, всього 3,10 кв. м - жовтий колір таб. №4 додатку до висновку, 2-5 житлову кімнату площею 18,30 кв.м. Всього по мезоніну 27, 10 кв.м. Разом корисної площі 100.3 кв.м. що менше ідеальної частки на 0,925 кв.м (101,225-100,3=0,925). Разом загальної площі по житловому будинку літ А-1 - 188, 9 кв.м, що більше ідеальної частини на 25, 10 кв.м. (188,90-163,8=25.10) синій колір таб. №2, №3 і №4 додатку до висновку.

6) виділити у володіння та користуванні ОСОБА_4 в натурі ј ідеальну частку майна. А саме 165/1000 част. у житловому будинку літ «А-1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 зі зміною ідеальних часток будинків згідно варіанту розподілу №1 висновку №026/17 від 10 серпня 2017 р судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №2-2897/11, а саме: півпідвал під житловим будинком літ «А-1» - І 1/3 ч. сх. клітки площею 6.9 кв.м (на трьох співвласників), всього 2,3 кв.м. фіол. колір таб №2 додатку до висновку, ІІ службове приміщення площею 5,0 кв.м, ІІІ прачка (службове приміщення) площею 35,2 кв.м. Всього 42.5 кв.м, що менше ј ід. ч. площі підвалу на 20,075 кв.м (62,575-42,5)=20,075). 1-й поверх житлового будинку літ «А-1» -1-1 -1/3 ч.сх. кліток площею 11.4 кв.м, всього 3.8 кв.м. фіол. Колір таблиці №3 додатку до висновку. Мезонін «Мз» - 2-1 Ѕ ч. сх. клітки площею 11.4 кв.м, всього 5, 7 кв.м, 2-2 Ѕ ч. коридору 6,2 кв.м. всього 3.1 кв.м, 2-3 вбиральня площею 0,9 кв.м, 2-4 ванна площею 6,9 кв.м. 2-6 житлова кімната площею 17,00 кв.м, 2-7 житлова кімната площею 39,60 кв.м. 2-8 житлова кімната площею 17,00 кв.м, 2-9 кухня площею 22.30 кв.м. Всього по мезоніну 112,5 кв.м. Разом корисної площі 116.3 кв.м (112,50+3,80=116,30), що більше ідеальної частки на 15,075 кв.м. (116,30-101.225=10,075). Всього загальної площі - 158, 8 кв.м., що менше ідеальної частини в загальній площі на 5,0 кв.м. (163.80 158.8=5,0) див. оранжевий колір таб. №2 і №4 додатку до висновку.

7) Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_5 грошову компенсацію за зменшення ідеальної частки в будинковолодінні 29306,5 грн.

8) Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за зменшення ідеальної частки в будинковолодінні 51804,0 грн.

9) Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за зменшення ідеальної частки в будинковолодінні 138535,5 грн.

10) Співвласникам житлового будинку літ «А-1» ОСОБА_6 і ОСОБА_3 необхідно виконати наступні будівельні:

- встановити дві розділяючи перегородки в приміщенні коридору літ 1-2 з встановленням двох дверей;

- закласти дверний проріз між житловими кімнатами літ 1-6 і 1-7;

ОСОБА_3 :

-обладнати кухню в житловій кімнаті літ 1-5;

-закласти дверний проріз з приміщення літ 1-5 в житлову кімнату літ 1-6;

-на мезоніні закласти дверні прорізи між житловими кімнатами літ 2-5 і 2-6, житловою кімнатою літ 2-5 і ванною літ. 2-4

-обладнати вхід в ванну літ 2-4 з спільного коридору літ 2-2 з встановленням дверей.

Крім того, співвласникам необхідно роз`єднати інженерні мережі, для чого в спеціалізованих проектних документаціях розробити проекти по розділенню водопостачання, газопостачання, електропостачання і каналізації і погодити їх в установленому порядку.

11) Встановити варіанти користування прибудинковою земельною ділянкою з урахуванням ідеальних часток після виділення частки в натурі житлового будинку А-1 загальною площею 179,3 кв.м та житлового будинку А-1 за адресою: АДРЕСА_1 згідно варіанту №4 висновку №026/17 від 10 серпня 2017 року судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №2-2897/11 щодо порядку користування земельною ділянкою до варіанту розподілу ж/буд літ. «А-1» ОСОБА_5 і варіанту №1 розподілу ж/буд літ А-1 між співвласниками ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а саме земельну ділянку біля воріт і хвіртки загальною площею 47,54 кв.м з геометричними розмірами за ходом годинникової стрілки від т. А в м.: 4,13; 3,00; 7,40; 5,90; 7,34 надати в спільне користування всім чотирьом співвласникам (коричневий колір таб №9 додатку до висновку).

Співвласнику ј ід. ч. ОСОБА_5 надати в користування земельну ділянку площею 728, 5 кв.м. з геометричними розмірами за ходом годинникової стрілки від т. Б в м: 5,90; 15,60; 14,70; 11,0; 11,20; 28,60; 21,75 див. салатову штриховку таб. №9 додатку до висновку та земельну ділянку площею 83,52 кв.м. м. з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. Б в м: 21,75; 3,84; 21,75; 3,84.

Земельну ділянку загальною площею 505,62 кв.м з геометричними розмірами за ходом годинникової стрілки від т. А в м: 3,50; 21,75; 17,64; 7,65; по житловому будинку (6,80; 12,72; 6,40; 10,60); 2,75; 3,00; 15,47; 12,64; 5,7; 21,27 надати в спільне користування трьом співвласникам - ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 див. фіолетову штриховку таб. №9 додатку до висновку.

Співвласнику ј ід. ч ОСОБА_3 надати в користування земельну ділянку загальною площею 559, 96 кв.м з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. В в м: 19,85; 7,00; 11,90; 23,34; 14,64; 8,66; 2,75; по житловому будинку (6,40; 12,72; 6,80); 7,65; 14,80 див синю штриховку таб. №9 додатку до висновку.

Земельним ділянкам даного співвласникам, а саме: площею 17,6 кв.м з розмірами 6,40х2,75 м; площею 12,8 кв.м з розмірами (7,8+5,0)х1,0 м. в подальшому при приватизації надати сервітутне право для обслуговування стін житлового будинку див. синьо-червона штриховка таб №9 додатку до висновку.

Співвласнику ј ід. ч ОСОБА_4 надати в користування земельну ділянку загальною площею 559, 96 кв.м з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. Г в м: 30,56; 1,82; 4,94; 14,64; 35,46; 15,63 див. оранжеву штриховку таб. №9 додатку до висновку.

Співвласнику ј ід. ч ОСОБА_6 надати в користування дві земельні ділянки загальною площею 476,44 кв.м., а саме: перша земельна ділянка площею 447,29 кв.м. з геометричними розмірами за ходом годинникової стрілки від т. Г в м: 10,57; 19,75; 12,64; 13,65; 30,56; друга земельна ділянка площею 29,15 кв.м. з дворового фасаду житлового будинку літ А-1 під вікнами і балконом в м: 10,60; 2,75; 10,60; 2,75 див зелену штриховку таб №9 додатку до висновку.

Другій земельній ділянці даного співвласника загальною площею 29,15 кв.м з розмірами 10,6х2,75 в подальшому при приватизації надати сервітутне право для обслуговування стін житлового будинку див. зелено-червону штриховку таб. №9 додатку до висновку.

Позовні вимоги мотивували тим, що після смерті ОСОБА_7 відкрито спадщину будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , яке складається з двох житлових будинків: А-1 загальною площею 141,4 кв.м. та А-1 загальною площею 181,0 кв.м. Спадкоємцями за заповітом є ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Кожен є власником по 1/4 будинку. З дня свого народження позивач зі своєю сім`єю проживає в будинку А-1 загальною площею 181,0 кв.м. та самостійно здійснює витрати на його утримання. В будинку А-1 загальною площею 141,4 кв.м. постійно проживають ОСОБА_3 зі своєю сім`єю. Також в цьому будинку до 1997 року проживала позивач ОСОБА_6 , яка у зв`язку з одруженням переїхала на проживання до Республіки Польща. Між співвласниками виникають суперечки про порядок користування спадковим майном, здійснити поділ будинку за взаємною згодою не видається можливим, тому позивачі просять здійснити виділ часток у спільній власності у натурі. При цьому, ОСОБА_6 надає згоду на відступлення своєї частки на користь ОСОБА_5 в тому розмірі, який потрібен для виділення ОСОБА_5 в цілому будинку А-1 загальною площею 181,0 кв.м. (т. 1 а.с. 5-7).

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_5 і ОСОБА_6 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про виділення частки у спільному майні в натурі задоволено частково.

Виділено частки співвласників будинковолодіння АДРЕСА_1 загальною вартістю 12 672 788 (дванадцять мільйонів шістсот сімдесят дві тисячі сімсот вісімдесят вісім) гривень в натурі наступним чином:

1) ОСОБА_5 виділити житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 182,4 кв.м. вартістю 3 325 974 (три мільйони триста двадцять п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) гривні, що складається з таких приміщень:

- І - коридор площею 12,9 кв.м.;

- ІІ котельня площею 15,4 кв.м.;

- ІІІ службове приміщення площею 21,7 кв.м.;

- ІV коридор площею 3,4 кв.м.;

- V службове приміщення площею 22,6 кв.м.;

- VІ службове приміщення площею 8,7 кв.м.;

- VІІ вбиральня площею 2,5 кв.м.;

- 1-1 коридор площею 6,5 кв.м.;

- 1-2 коридор площею 2,0 кв.м.;

- 1-3 ванна площею 3,8 кв.м.;

- 1-4 комора площею 0,3 кв.м.;

- 1-5 кухня площею 12,3 кв.м.;

- 1-6 житлова кімната площею 17,1 кв.м.;

- 1-7 житлова кімната площею 24,0 кв.м.;

- 1-8 житлова кімната площею 29,2 кв.м.;

2) ОСОБА_6 у житловому будинку літ. «А-1» виділити приміщення, загальною площею 161,10 м.кв. (без врахування площі альтанки) вартістю 2 963 751 (два мільйони дев`ятсот шістдесят три тисячі сімсот п`ятдесят одна) гривня:

- ІV службове приміщення у підвалі площею 86,3 кв.м.;

- V службове приміщення у підвалі площею 29,7 кв.м.;

- 1-8 житлова кімната 1-го поверху площею 28,7 кв.м.;

- 2-8 житлова кімната мезоніну площею 16,4 кв.м.;

- В альтанка;

3) ОСОБА_3 у житловому будинку літ. «А-1» виділити приміщення загальною площею 153,20 м.кв. (без врахування площі балкону та гаражу) вартістю 1 865 185 (один мільйон вісімсот шістдесят п`ять тисяч сто вісімдесят п`ять) гривень:

- ІІІ пральня у підвалі площею 33,3 кв.м.;

- 2-1 сходова клітка мезоніну площею 11,4 кв.м.;

- 2-2 коридор мезоніну площею 6,2 кв.м.;

- 2-3 вбиральня мезоніну площею 0,9 кв.м.;

- 2-4 ванна мезоніну площею 6,9 кв.м.;

- 2-5 житлова кімната мезоніну площею 17,8 кв.м.;

- 2-6 житлова кімната мезоніну площею 16,5 кв.м.;

- 2-7 житлова кімната мезоніну площею 39,0 кв.м.;

- 2-9 кухня мезоніну площею 21,2 кв.м.;

- бл-1 балкон мезоніну;

- Г гараж;

4) ОСОБА_4 у житловому будинку літ. «А-1» виділити приміщення загальною площею 131,3 м.кв. (без врахування площі балкону) вартістю 4 103 298 (чотири мільйони сто три тисячі двісті дев`яносто вісім) гривень:

- ІІ службове приміщення у підвалі площею 5,0 кв.м.;

- 1-2 коридор 1-го поверху площею 9,2 кв.м.;

- 1-3 вбиральня 1-го поверху площею 1,0 кв.м.;

- 1-4 ванна 1-го поверху площею 8,9 кв.м.;

- 1-5 житлова кімната 1-го поверху площею 21,3 кв.м.;

- 1-6 житлова кімната 1-го поверху площею 30,3 кв.м.;

- 1-7 житлова кімната 1-го поверху площею 27,2 кв.м.;

- 1-9 кухня 1-го поверху площею 17,2 кв.м.;

- 1-10 кладова 1-го поверху площею 8,2 кв.м.;

- 1-11 кладова 1-го поверху площею 3,0 кв.м.;

- бл балкон.

Огорожу № 2, ворота № 1 та хвіртку № 3 залишено у спільному користуванні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ганок літ. «сх.», сходову клітку літ. І та сходову клітку літ. 1-1 залишено у спільному користуванні ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію за невідповідність виділеної у власність реальної частки ідеальній частці в розмірі по 46 669 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за невідповідність виділеної у власність реальної частки ідеальній частці в розмірі по 888 432 грн. 00 коп.

ОСОБА_6 влаштувати проектну прибудову зі сходами для доступу до приміщень літ. 1-8 та літ. 2-9.

Встановлено наступні правила користування земельною ділянкою площею 2961,54 кв.м. для обслуговування будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 :

- частину земельної ділянки площею 36 кв.м. розмірами по периметру в метрах: 6,75; 5,10; 4,00; 2,80; 5,60 залишено в спільному користуванні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- частину земельної ділянки площею 0,0689 га (689 м.кв.) наступними розмірами по периметру в метрах: 20,15; 29,87; 18,44; 6,75; 30,75 виділено в користування ОСОБА_5 ;

- частину земельної ділянки площею 0,0526 га (526 м.кв.) розмірами по периметру в метрах: 14,25; 18,50; 14,25; 9,95; 27,50; 5,10;18,44; 15,90; 7,75; 7,45 залишено в спільному користуванні ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- частину земельної ділянки площею 0,051367 га (513,67 м.кв.) наступними розмірами по периметру в метрах: 16,0; 14,65; 14,25; 13,60; 9,55;1,40; 10,90; 9,95; 14,25; 5,05 виділено в користування ОСОБА_6 ;

- частину земельної ділянки площею 0,051367 га (513,67 м.кв.) наступними розмірами по периметру в метрах: 20,70; 18,80; 20,10; 16,00; 13,45; 14,25; 7,45; 7,75; 13,97 виділено в користування ОСОБА_3 ;

- частину земельної ділянки площею 0,051367 га (513,67 м.кв.) наступними розмірами по периметру в метрах: 14,25; 21,97; 24,54; 16,55; 4,10; 2,80; 2,55; 7,05; 10,90; 1,40; 9,55; 13,60 виділено в користування ОСОБА_4 .

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати зі сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі по 83 грн. 72 коп. з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 судові витрати зі сплати судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі по 59 грн. 10 коп. з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі по 2541 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі по 3140 грн. 00 коп. з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі 599 грн. 00 коп.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_5 та до апеляційної скарги останнього приєдналася представник ОСОБА_6 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог покликається на те, що судом помилково зазначено, про те, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.10.2019 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду, тоді як підготовче провадження закрито ухвалою від 21.02.2020 року і справу призначено до розгляду.

Вказує на те, що під час розгляду справи було прийнято два висновки експерта ЛНДІСЕ, що є грубим порушенням норм ЦПК України, а саме ст. 83 подання доказів.

При відхиленні висновку експерта ТзОВ «Гал-Світ» №026/17 від 10.08.2017 року суд мотиви обґрунтовував тим, що вказаний висновок експерта суперечить вимогам ДБН В2.2.-15-2005 року, а в чому такі суперечності полягають суд не обґрунтував. Окрім того, судом зазначено, що згідно висновку експерта ТзОВ «Гал-Світ» передбачається спорудження перегородок, переобладнання приміщень та закладення дверних прорізів між кімнатами і для здійснення таких переобладнань необхідно дозвіл виконавчого комітету. З даного приводу, суд не взяв до уваги, що переобладнання приміщення без втручання в несучі стіни будинку дозволу не потребують. Висновок, який узятий судом за основу передбачає влаштувати проектну прибудову зі сходами, проте даний висновок в частині влаштування сходинок передбачає втручання в несучі стіни будинку, а суд в рішенні зазначає, що висновок №4440 не передбачає втручань в несучі стіни.

В апеляційній скарзі також не погоджується із розміром компенсацій за відхилення від ідеальних часток. Так за зменшення житлової площі, відсутність кухні, вбиральні та ванної кімнати ОСОБА_6 отримає компенсацію лише 46 699,00 грн. Разом з тим, висновком експерта не визначено, де і як має зробити ОСОБА_1 кухню, ванну кімнату та вбиральню, за які кошти, хто повинен їй компенсувати вартість за влаштування проектної прибудови зі сходами для доступу приміщень. При цьому суд не взяв до уваги, що для облаштування ванної кімнати, вбиральні, проведення газу, світла, водопостачання та водовідведення проектної прибудови необхідно отримати дозвіл виконавчого комітету, розробити проекти та їх оплатити.

Також зазначає, що суд не взяв до уваги, а відповідач не обґрунтував неможливість проведення експертиз №4440 та №4554, тобто в строк підготовчого провадження у справі. Окрім того, судові експертизи ЛНДІСЕ та ТзОВ «Гал-Світ» визначили площу прибудинкової земельної ділянки, яка складає 0,2941 га, а судова експертиза, яка була зроблена на замовлення відповідача, а саме висновок № 4554 визначив, що площа прибудинкової земельної ділянки складає 0,2792 га. Висновком експерта не обґрунтовано, чому для заїзду відповідачів необхідно виділити під дорогу 5,10 м, якщо норми ДБН дозволяють облаштувати дорогу для заїзду великогабаритних автомобілів 3,5 м.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 серпня 2020 року скасувати і постановити нове, яким виділити у володіння та користування позивачів майно згідно варіанту розподілу №1 висновку №026/17 від 10 серпня 2017 року судової будівельно-технічної експертизи.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , до якої приєдналась ОСОБА_6 ,відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , зазначають, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги такого не спростовують. Підстави для скасування рішення відсутні.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст.1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, які з`явились в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що Вільгельм Мозер, на підставі дозволу з 27.05.1925 року № 45677/25/ІІІ та з дня 23.12.1925 року № 142908/25/ІІІ побудував житловий будинок по АДРЕСА_3 , який включає підвал, перший поверх, піддашшя та сходову клітку; загалом 10 житлових приміщень; забудована поверхня 153 м.кв.; будову начало 02.05.1925 року, закінчено та прийнято в користування 01.10.1926 року (т. 1 а.с. 64, 68).

15.10.1926 року ОСОБА_10 було надано дозвіл на вселення в даний будинок, про що свідчить перекладена з польської мови архівна довідка (т. 1 а.с. 67).

За договором продажу від 02.07.1936 року ОСОБА_11 придбав у ОСОБА_12 земельну ділянку з будинком по АДРЕСА_4 (т. 1 а.с. 66).

Рішення виконкому Львівської міської ради № 695 від 29.05.1953 року земельна ділянка в розмірі 2941,1 м. кв по АДРЕСА_5 , залишена в користуванні останнього в якості присадибної ділянки (т. 1 а.с. 65).

Рішення виконкому Львівської міської ради № 1035 від 05.08.1954 року за ОСОБА_13 визнано право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_5 в цілому (т. 1 а.с. 69).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_14 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 18.11.1958 року. Після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_7 .

Як вбачається із заповіту, посвідченого державним нотаріусом 7-ї Львівської нотаріальної контори 05.06.1965 року, ОСОБА_7 все належне їй майно заповіла в рівних частках кожному, а саме, дочці ОСОБА_8 та онукам ОСОБА_5 , ОСОБА_3 і ОСОБА_15 (т. 1 а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 23.07.1970 року.

16.04.1976 року на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 спадкоємцями за заповітом в рівних частках стали ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; до складу спадщини входить будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке належало чоловіку ОСОБА_7 ОСОБА_16 (т. 1 а.с. 8).

10.09.1994 року ОСОБА_15 уклала шлюб з ОСОБА_17 , після чого їй було надано прізвище « ОСОБА_18 », що підтверджується скороченою копією акту укладення шлюбу (т. 1 а.с. 23).

Як вбачається із заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 06.03.2009 року, ОСОБА_8 все належне їй майно заповіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (т. 1 а.с. 47).

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 17.03.2009 року (т. 2 а.с. 125).

20.12.2016 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на підставі якого стала власником 1/4 будинковолодіння АДРЕСА_5 , що раніше належало ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 153).

Таким чином, співвласниками будинковолодіння по АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тобто сторони у справі. Кожному з них належить по 1/4 частки будинковолодіння.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 погоджується відступити свою частку у власності на користь ОСОБА_5 в тому розмірі, який необхідний для виділу ОСОБА_5 в натурі цілого будинку, в якому він фактично проживає, а саме: будинку «А`-1» площею 182,4 м.кв. Дана обставина підтверджується нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_18 ( ОСОБА_15 ) від 02.01.2012 року (т. 1 а.с. 77).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заперечують проти цього. Разом з тим, в решті сторони не дійшли згоди щодо виділу часток в натурі, тому просять здійснити такий виділ в судовому порядку.

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні..

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статі 356 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дозволяє дійти висновку, що у спорах про поділ (виділ частки) будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі такої частки власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділено окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

На відміну від виділу, у разі поділу майна (стаття 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх учасників.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду з позовом про виділ у натурі частки із майна позивач повинен довести (обґрунтувати) технічну можливість виділити частку, що зазвичай підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи. Виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то при поділі майна в натурі (виділ частки), передачі співвласнику підлягає частина нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Під час обрання варіанту поділу необхідно обґрунтувати доцільність зміни ідеальних часток, яка б не порушувала права кожного зі співвласників.

Відповідно до положень статті 152 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР) (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)», який набрав чинності 05 квітня 2015 року) виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила), переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Указаними Правилами також визначено, що до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Отже, отримання відповідних документів на переобладнання та перепланування жилого будинку необхідне лише у випадку втручання у несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування у іншому випадку дозвільна документація не є необхідною.

Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно із статтею 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (частина четверта статті 120 ЗК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20), не відступаючи від правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, зробила висновок, що «при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма статі 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, призначення експертизи (частини перша та друга статті 116 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

За змістом частин першої та сьомої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.

Відповідно до частини 7 статті 102 ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

По справі було проведено чотири судових будівельно-технічних експертизи.

Судом також встановлено, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 разом з господарськими спорудами перебуває у частковій спільній власності сторін. Реальний розподіл майна між сторонами не проведено. Між ними склався порядок користування житловим будинком, у відповідності до якого позивач ОСОБА_5 користується будинком площею 182,4 м.кв., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 користуються будинком площею 463,9 м.кв., ОСОБА_15 проживає в Республіці Польща та будинком фактично не користується.

Згідно із висновком судової будівельно-технічної експертизи № 4440 від 19.02.2020 року, який покладено в основу оскаржуваного рішення загальна вартість будинковолодіння на день проведення дослідження становить 12 672 788 грн., на ідеальну частку кожного припадає 3 168 197 грн. Враховуючи, що сторони погодились виділити ОСОБА_5 в натурі весь будинок «А-1» площею 182,4 м.кв., даним висновком запропоновано один варіант виділу часток інших співвласників в натурі, а саме: ОСОБА_6 у житловому будинку літ. «А-1» виділити приміщення: - ІV службове приміщення у підвалі площею 86,3 кв.м.; - V службове приміщення у підвалі площею 29,7 кв.м.; - 1-8 житлова кімната 1-го поверху площею 28,7 кв.м.; - 2-8 житлова кімната мезоніну площею 16,4 кв.м.; - В альтанка; ОСОБА_3 у житловому будинку літ. «А-1» виділити приміщення: - ІІІ пральня у підвалі площею 33,3 кв.м.; - 2-1 сходова клітка мезоніну площею 11,4 кв.м.; - 2-2 коридор мезоніну площею 6,2 кв.м.; - 2-3 вбиральня мезоніну площею 0,9 кв.м.; - 2-4 ванна мезоніну площею 6,9 кв.м.; - 2-5 житлова кімната мезоніну площею 17,8 кв.м.; - 2-6 житлова кімната мезоніну площею 16,5 кв.м.; - 2-7 житлова кімната мезоніну площею 39,0 кв.м.; - 2-9 кухня мезоніну площею 21,2 кв.м.; - бл-1 балкон мезоніну; - Г гараж; ОСОБА_4 у житловому будинку літ. «А-1» виділити приміщення:- ІІ службове приміщення у підвалі площею 5,0 кв.м.; - 1-2 коридор 1-го поверху площею 9,2 кв.м.; - 1-3 вбиральня 1-го поверху площею 1,0 кв.м.; - 1-4 ванна 1-го поверху площею 8,9 кв.м.; - 1-5 житлова кімната 1-го поверху площею 21,3 кв.м.; - 1-6 житлова кімната 1-го поверху площею 30,3 кв.м.; - 1-7 житлова кімната 1-го поверху площею 27,2 кв.м.; - 1-9 кухня 1-го поверху площею 17,2 кв.м.; - 1-10 кладова 1-го поверху площею 8,2 кв.м.; - 1-11 кладова 1-го поверху площею 3,0 кв.м.; - бл балкон. При цьому, огорожу № 2, ворота № 1 та хвіртку № 3 залишити у спільному користуванні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Ганок літ. «сх.», сходову клітку літ. І та сходову клітку літ. 1-1 залишити у спільному користуванні ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Висновком визначено розмір грошової компенсації за відхилення від ідеальних часток. Також визначено обсяг та вартість ремонтних робіт, які необхідно провести співвласникам.

Правильно встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні в справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про поділ спірного домоволодіння відповідно до вказаного висновку, адже при цьому вірно враховано, що саме за цим висновком сторонам виділяється саме та частина будинковолодіння, якої вони фактично користується (проживають), несуть витрати по її утриманню, і технічно можливо здійснити перепланування. При цьому поділ домоволодіння в натурі з урахуванням технічної можливості відбувається найбільш наближено до часток співвласників, і за відхилення від рівності часток експертом визначено розмір грошової компенсації.

Одночасно судом першої інстанції з належним обґрунтуванням відхилено висновки інших експертиз у справі.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу і на те, що судом першої інстанції в повному об`ємі враховано та задоволено вимогу позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про те, що остання погоджується відступити свою частку у власності на користь ОСОБА_5 в тому розмірі, який необхідний для виділу ОСОБА_5 в натурі цілого будинку, в якому він фактично проживає, а саме: будинку «А-1» площею 182,4 м.кв.

Судом також встановлено, що ОСОБА_19 правомірно користувався земельною ділянкою по АДРЕСА_5 на підставі рішення виконкому Львівської міської ради № 695 від 29.05.1953 року.

Набувши право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , сторони правомірно отримали право користування земельною ділянкою для обслуговування даного будинковолодіння, при цьому право кожного співвласника визначається пропорційно до його частки у праві власності будинковолодіння.

Погодившись з варіантом виділу часток, викладеним у висновку експерта № 4440 від 19.02.2020 року, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про визначення порядку користування земельною ділянкою на підставі першого варіанту, запропонованого у висновку експерта № 4554 від 12.08.2020 року за результатами додаткової судової земельно-технічної експертизи, адже дана експертиза проводилася з врахуванням висновків щодо виділу часток співвласників в натурі, викладених у висновку експерта № 4440 від 19.02.2020 року.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. В рішеннях у справах «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).В контексті вказаної практики колегія суддів вважає обґрунтування оскаржуваного судового рішення та цієї постанови достатніми.

Пунктом першим частини першої ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія судді в приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні.

Відповіднодо ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів ст.141 ЦПК України підстави вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , до якої приєдналась представник ОСОБА_6 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

РішенняГалицького районного суду м. Львова від 17 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законноїсили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 червня 2021 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.