Справа № 202/5476/21
Провадження № 2/202/2393/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 грудня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування доводів позивач ОСОБА_1 зазначила, що на даний час розмір аліментів на утримання доньки в сумі 1 200 гривень не є достатнім для необхідного розвитку дитини. Наголошувала, що не в змозі в повному обсязі покрити витрати на дитину. Наразі відповідач є фізичною особою-підприємцем та надає послуги в сфері інформаційних технологій, а тому доцільно визначення аліментних платежів в частині від його доходу.

ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що вінзавжди матеріально забезпечував дітей всім необхідним та продовжує добровільно сплачувати додаткові витрати на утримання доньки. На теперішній час він є фізичною особою-підприємцем та його дохід є мінливим. Звертав увагу суду, що після ухвалення рішення Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , стан його здоров`я погіршився та він є інвалідом третьої групи. Окрім цього, позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання їх малолітнього сина. Звертав увагу суду, що його матеріальний стан погіршився.

Представник ОСОБА_1 позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, 21.01.2014 року.

На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2019 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200 грн.

Відповідно до акту МСЕК серія 12 ААВ № 151358 від 25.05.2021 року відповідач ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи. Інвалідність встановлена на строк до 01.04.2022 року.

Окрім цього, відповідачем надано копії квитанції про оплату додаткових витрат на утримання доньки - ОСОБА_3 .

Зміна способу стягнення аліментів (ст. 181 ч. 3 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення мала на увазі ОСОБА_1 , пред`являючи позов, що розглядається. Підставами позову слугували обставини, які, на думку позивача, тягнуть через зміну способу стягнення аліментів із ОСОБА_2 (з твердої грошової суми на частку від доходу) збільшення розміру аліментів, відповідна мета позову обумовлювалася цими підставами .

Відтак, право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів і збільшення розміру аліментів унаслідок такої зміни не заперечується як таке. Зазначене, втім, не звільняє позивача від обов`язку діяти у межах, наданих йому актами цивільного законодавства, від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру, яке не може ґрунтуватися на припущеннях, своїми цивільними і процесуальними правами позивач розпоряджається, а право на судовий захист і обов`язок доказування позову здійснює на власний розсуд (ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81 ЦПК України).

Поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітної плати (доходу) платника позивачу належало доводити передусім наявність у платника відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу. Так само, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 СК України.

Розпорядившись своїми цивільними та процесуальними правами на власний розсуд, позивач не виконав вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову, ґрунтувався на недопустимих у доказуванні припущеннях. Стягувач аліментів за наявності для того підстав не позбавлений права і в подальшому ставити питання про зміну розміру стягуваних аліментів зі зміною способу їх стягнення чи без такої зміни, а також вирішувати питання про стягнення заборгованості за аліментами чи діяти в інший передбачений законом спосіб на захист прав дитини.

Окрім цього, суд звертає увагу позивача, що згідно ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Таким чином, державний виконавець, при стягненні аліментів визначає мінімальний розмір аліментів з урахуванням внесених змін у ст. 182 СК України.

При цьому, питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.

Враховуючи, що доказів, які б були підставою для зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини, суду не надано, а тому позивач не довів підстави позову про зміну способу стягнення аліментів, визначених рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2019 року, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 141, 247, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: Г.В. Бєсєда