Справа № 732/24/21
Провадження 2/732/151/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді КарпинськоїН.М., секретар - Воропаєва К.В., за участі представнка позивача ЖадченкаА.М., представника відповідача Волохова Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АПК «Старосільський» про стягнення несплаченої орендної плати,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом і просила стягнути з АПК «Старосільський» на її користь несплачену орендну плату за 2013-2020 роки, а також судові витрати.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що її чоловіком за життя був укладений договір оренди землі від 23.07.2013, який зареєстрований в Державному реєстрі речових рав на нерухоме майно, а саме: про оренду земельної ділянки (рілля) із АПК «Старосільський» загальною площею 5,3007 га кадастровий номер :05:000:0178 строком на 15 років з орендною платою 3 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки із урахуванням індексів інфляції. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер. За 2013-2020 роки орендна плата орендарем не сплачена.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов повністю.

Представник відповідача позов визнав частково. Не заперечував проти стягнення орендної плати за 2017, 2018, 2019 роки. У процесі розгляду справи у суді підтвердив, що до 01 березня 2021 року не була виплачена орендна плата за 2020 рік, оскільки спір розглядається у суді. Надавши розрахунок сум орендної плати, фактично не заперечував проти стягнення орендної плати за 2020 рік. Щодо попередніх років (2013-2016) просив застосувати позовну давність і відмовити у цій частині у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши сторін, визначившись з їх доводами і запереченнями, встановивши норму праву, яка підлягає застосуванню до їх правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Доведено, що 23.07.2013 року був укладений договір між АПК «Старосільський» та ОСОБА_2 про оренду земельної ділянки (рілля) загальною площею 5,3007 га кадастровий номер :05:000:0178 строком на 15 років з орендною платою 3 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки із урахуванням індексів інфляції.

За змістом врегульованих умов у розділі «Орендна плата» п.10,11,12 сторонами договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3 % нормативної грошової оцінки землі, яка здійснюється у грошовій, натуральній та відробітковій формах. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Орендна плата вноситься у такі строки: у грошовій формі 1 раз на рік до кінця першого за звітним роком місяця, натуральна та відробіткова - протягом року в міру потреби та можливостей в їх наданні. Повний розрахунок по орендній платі проводиться не пізніше як 1-го березня наступного за звітним роком. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

З наданого розрахунку АПК «Старосільським» (а.с.102) визначено суми, які підлягали до сплати як орендна плата за оренду земельної ділянки із кадастровим номером :05:000:0178 за 2013-2020 роки.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що внаслідок усної домовленості між сторонами договору, орендна плата за перші роки мала бути спрямована на оплату послуг наданих АПК «Старосільський» орендодавцю щодо оформлення прав на земельну ділянку. У подальшому до відповідача не надходили документи про коло спадкоємців орендодавця. Позов ОСОБА_1 заявила згідно штампу поштового відділення 31.12.2020 року (а.с.18), а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові у частині стягнення орендної плати за 2013-2016 роки.

Представник позивача вважав, що перебіг позовної давності слід рахувати за правилом ч.1 ст. 261 ЦК України від дня коли особа дізналась про порушення свого права, таким днем вважає день оформлення права на земельну ділянку. Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом вона отримала і відповідно зареєструвала своє право 03.03.2017, саме з цієї дати у неї виникло її право на отримання оренди за весь період.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (пункт 1 частини першої статті 611 ЦК України).

Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові ВС від 06.04.2020 (справа № 179/277/18, ЄДРСР, реєстр № 78361661) підтверджено законність стягнення орендної плати за три роки перед зверненням з позовом до суду.

До складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (дня його смерті) і не припинились внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття (ч.5 ст. 1268 ЦК). Тобто, хоча оформлення спадкових прав триває певний час, згідно із законодавством вважається, що спадкоємець отримав права з дня смерті особи. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (спадкоємця) не є підставою для припинення договору, якщо інше не передбачено таким договором (ч.4 ст.32 Закону ві 06.10.1998 № 161-Х1V «Про оренду землі».

Позивач звернулась до відповідача із претензією (а.с.9) 17.12.2020, а до суду із позовом про стягнення несплаченої орендної плати звернулась 31.12.2020, здавши у цей день позов на пошту. Окремо у 2021 році заявила позов до АПК „Старосільський про розірвання договору оренди, який на час вирішення спору з приводу орендної плати, є нерозглянутим.

Таким чином, позивач пропустила строк позовної давності щодо стягнення орендної плати за попердні роки. Так, право вимоги за орендною платою виникає при несплаті такої після 01 березня кожного року, тому обгрунтованим є клопотання відповідача про застосування строку позовної давності щодо вимог про стягнення орендної плати за 2013-2016 роки.

Із матеріалів спадкової справи № 19/2017 (а.с.88-100), яка для дослідження у судовому засіданні надійшла від приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Неволько Віти Анатоліївни, встановлено, що спадкоємцем орендодавця за згадуваним договором (спадкодавця) є позивач. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.88) Згідно свідоцтва про одруження (а.с.92) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2017, посвідченого приватним нотаріусом Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Неволько Вітою Анатоліївною, позивач прийняла спадщину свого чоловіка і до складу спадщини увійшла земельна ділянка (рілля) загальною площею 5,3007 га кадастровий номер :05:000:0178.

Тому, позивач могла звернутись із відповідною вимогою про стягнення орендної плати безпосередньо після оформлення спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), тоді б вона мала б право на стягнення орендної плати за 2013-2016 роки, оскільки затримка із позовом на три дні (щодо вимог за 2013 р.) після настання граничного часу для виплати орендної плати могла бути прийнята як належний своєчасний, без зволікання, захист свого інтересау. Затримка у предявленні позову на три роки після оформлення згадуваного свідоцтва є неприйнятною, нічим невмотивованою, такою, що відбулась без поважних причин, а тому не може бути сприйнята як своєчасний захист інтересу.

Орендар може добровільно виплатити спадкоємцю орендну плату за три роки або за всі роки користування землею до оформлення прав спадкоємцем, проте за відсутності такої домовленості, у примусовому порядку спадкоємець може стягнути з орендаря невиплачену орендну плату в межах строку позовної давності (3 роки), так як на орендні відносни поширюються положення Цивільного кодексу України. Згіно статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Твердження представника позивача про перебіг строку позовної давності від дня отримання свідоцтва про право на спадщину, є довільним тлумаченням положення законодавства.

З урахуванням вище викладеного, слід відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення орендної плати за 2013-2016 роки зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено протилежною стороною. Судом також враховується, що у процесі розгляду справи настав строк передбачений для виплати орендної плати за 2020 рік і відповідач не заперечує проти стягнення суми орендної плати за 2020 рік за судовим рішенням, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути орендну плату за 2017-2020 роки на загальну суму 12873,84 грн, яка за вирахуванням податку і військового збору фактично становить до виплати суму 10363,44 гривень (а.с.102).

Оскільки позов задоволено на 50 %, то кожна із сторін зобовязана відшкодувати протилежній стороні за правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати у розмірі 50 % таких витрат, понесених протилежною стороною. Так, згідно п. 3 ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн, тому 50 % цієї суми, тобто 420,40 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідач скористався послугами адвоката і надав рахунок-фактуру (а.с.45), платіжне доручення (а.с.46) та договір № 6 про надання правової допомоги (а.с.44), яким підтвердив судові витрати на загальну суму 2000 гривень. Тому із позивача на користь відповідача слід стягнути 50 % його витрат, тобто 1000 гривень.

Керуючись ст.267 ЦК України, Законом України „Про оренду землі, ст.ст. 10, 11, 12, 13, 83, 89, 141, 209, 211, 212-215, 247, 258, 259, 265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 - задовольнити частково

Стягнути із АПК „Старосільський (Україна 15124, с. Старосілля, вул. Миру,26, Городнянський район, Чернігівська область, ) на користь ОСОБА_1 в межах строку позовної давності невиплачену орендну плату, а саме: 12873,84 гривень, яка за вирахуванням податку і військового збору фактично становить до виплати суму 10363,44 гривень. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення орендної плати за 2013-2016 роки відмовити у звязку із спливом на момент предявлення позову до суду позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Стягнути з АПК „Старосільський на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації судового збору 420,40 грн, а з ОСОБА_1 на користь АПК „Старосільський в рахунок компенсації витрат на правову допомогу 1000 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.М.Карпинська