Справа №333/4837/20
Провадження №2/333/426/21
РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2021 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого - судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справи №333/4837/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 згідно з заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 06.04.2017 року у справі №333/629/17 на її користь на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, стягнувши з ОСОБА_4 на її користь аліменти на неповнолітнього сина - ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 31700,00 гривень щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, передбачено, що відтепер обрання форми стягнення аліментів прерогатива отримувача аліментів, тобто за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів на підставі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України. Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Також вищезазначеним законом передбачено, що саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів. Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідач працює моряком далекого плавання на судах іноземних судновласників. Станом на сьогодні, позивачу достеменно відомо, що ОСОБА_4 займає посаду капітан далекого плавання. Згідно з контрактом відповідача з іноземним судновласником від 21.12.2018 року, останній був працевлаштований на судні, яке зареєстроване під прапором Антігуа та Барбуда. Його заробітна плата на період 2018-2019 р.р. за вказаним контрактом становила 6992,00 доларів США на місяць, при цьому вказаний контракт відповідач відпрацював на посаді «Chiefofficer», тобто «Старший помічник капітана», а станом на сьогодні він вже є капітаном. Як вбачається з веб-порталу «Вісник крюінга», заробітна плата капітана на суднах типу «контейнеровоз» щомісячно складає 9200,00 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України станом на 01.09.2020 року складає 253568,56 грн. (9200 х 27,5618). В середньому, відповідач працює близько 6 місяців на рік, а тому середньорічний заробіток відповідача, відповідно до вищезазначених відомостей, складає близько 1521411,36 грн. (253568,56 х 6 місяців). Виходячи з вищенаведеного, середньомісячний заробіток відповідача складає 126784,28 грн. (1521411,36 грн. / 12 місяців). Узагальнюючи вищезазначене, позивач вважає, що ОСОБА_4 має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 31700,00 грн. (126784,28 грн. / 4). У зв`язку з викладеним, позивач бажає скористатись своїм правом та ініціювати зміну способу стягнення аліментів з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, які були присуджені заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 06.04.2017 року у справі №333/629/17, на тверду грошову суму у розмірі 31700,00 гривень щомісячно, що фактично складає 1/4 частину від середньомісячного заробітку відповідача.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2020 року відкрито провадження по справі, призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи.

05.10.2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд позов задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_4 аліменти на неповнолітнього сина - ОСОБА_5 в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що питання зміни способу стягнення аліментів недостатньо врегульоване в національному сімейному законодавстві, а тому повинна застосовуватись аналогія закону, який регулює питання зміни розміру аліментів, оскільки позивач, подаючи таку позовну заяву, ставить на меті змінити саме розмір аліментів. При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Відповідач на сьогоднішній день ніде не працевлаштований, має нерегулярний дохід з періодичних підробіток. Додані до позовної заяви документи, зокрема копія послужної книжки, копія свідоцтва про підвищення кваліфікації, копія угоди про надання послуг з посередництва, не підтверджують, що відповідач займає посаду капітана далекого плавання, оскільки датовані 2018 роком, а посвідчення моряка взагалі є недійсним за спливом строку дії. Відповідач жодним чином не ухиляється від обов`язку піклуватись про свого сина, а навпаки, добровільно сплачував суми, які вважав істотними та був спроможний сплачувати поки мав роботу. Сума, яку просить стягнути позивач у розмірі 31700,00 гривень є непомірною у порівнянні з нерегулярним доходом відповідача. Розрахунки, які були надані з боку позивача та її представника, є необґрунтованими і не достовірними. Роздруківки з сайтів не можуть бути джерелом інформації та доказом розміру заробітної плати відповідача. Крім того, відповідач потребує дороговартісної операції, після якої також буде потрібен час та кошти для реабілітації. Також законодавець покладає обов`язок на батьків спільно утримувати дітей до досягнення ними повноліття і на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Позивач і відповідач, будучи належним чином повідомленими судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача у судовому засіданні позові вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково з підстав, викладених у відзиві на позов, просив суд стягнути з ОСОБА_4 аліменти на неповнолітнього сина - ОСОБА_5 в розмірі 3000,00 гривень щомісячно.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 28.02.2006 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, позивач є матір`ю, а відповідач - батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16).

Заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 06.04.2017 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-11).

Дитина проживає разом з матір`ю, що не заперечувалося сторонами під час розгляду справи.

Відповідно до інформації від 17.09.2020 року, наданої Інспекцією з питань підготовки та дипломування моряків, 13.06.2014 року капітаном Херсонського морського порту ОСОБА_4 видано диплом №11303/2014/11 на звання Капітана далекого плавання, який має статус «Дійсний». 07.05.2019 року ОСОБА_4 підтверджено кваліфікацію Капітана далекого плавання, термін дії підтвердження до 07.05.2024 року (а.с.61-95).

На підставі інформації від 04.11.2020 року, наданої ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна», ОСОБА_4 був працевлаштований на т/х «CONMAR MOON» у такі періоди: з 27.11.2019 року по 18.06.2020 року, з 19.06.2020 року по 03.08.2020 року. ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» не є судновласником, а надає тільки посередницькі послуги з працевлаштування моряків, а тому не має інформації про фактичні доходи моряка (а.с.122-124).

Згідно з інформацією від 03.02.2021 року, наданою Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_4 останні рази перетинав державний кордон України: 27.11.2019 року - виїзд, 03.08.2020 року - в`їзд, 01.12.2020 року - виїзд, 07.12.2020 року - в`їзд (а.с.176).

На підставі статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Норми ст.184 Сімейного кодексу України в редакції, що діяла на час пред`явлення та вирішення позову про стягнення аліментів рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 06.04.2017 року, пов`язували можливість присудження аліментів у твердій грошовій сумі з наявністю у платника нерегулярного, мінливого доходу, одержанням частини доходу в натурі, а також із наявністю інших обставин, що мають істотне значення.

З 08.07.2017 року набрали чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» та відповідно змінені ним положення Сімейного кодексу України, згідно з якими можливість присудження аліментів у твердій грошовій сумі перестала пов`язуватися з наявністю у платника нерегулярного, мінливого доходу, одержанням частини доходу в натурі, а частину 3 статті 181 Сімейного кодексу України було викладено у такій редакції: «За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.».

Право вимагати зміну розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

При цьому, питання зміни розміру аліментів і зміни способу стягнення аліментів регулюються законодавством по-різному і не можуть ототожнюватися. Відповідно до положень ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з вимогою про зміну способу нарахування аліментів є безумовним і не передбачає обов`язкового існування жодних підстав для реалізації такого права одержувачем аліментів, зміна способу стягнення аліментів не обумовлюється існуванням обставин щодо зміни матеріального або сімейного стану сторін, станом їх здоров`я, тому позивач не має обов`язку доказування цих обставин.

Тобто, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Позивач зазначає, що закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися можливістю зміни способу стягнення аліментів на підставі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України.

Однак, дослідивши матеріали справи і вислухавши позицію сторін, суд дійшов висновку, що саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення мала на увазі ОСОБА_3 , пред`являючи позов, що розглядається. Підставами позову слугували обставини, які, на думку позивача, тягнуть через зміну способу стягнення аліментів із ОСОБА_4 (з частки від доходу на тверду грошову суму) збільшення розміру аліментів, відповідна мета позову обумовлювалася цими підставами. При цьому позивач не довела суду, що тверда грошова сума в розмірі 31700,00 гривень дорівнює 1/4 частині від усіх видів заробітку (доходу), яка стягнута з ОСОБА_4 на її користь як аліменти на неповнолітнього сина - ОСОБА_5 за рішенням суду. Окремої вимоги про збільшення розміру аліментів позивач не заявляла і відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України не обґрунтовувала.

Право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів і збільшення розміру аліментів унаслідок такої зміни не заперечується як таке. Зазначене, втім, не звільняє позивача від обов`язку діяти у межах, наданих йому актами цивільного законодавства, від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру, яке не може ґрунтуватися на припущеннях, своїми цивільними і процесуальними правами позивач розпоряджається, а право на судовий захист і обов`язок доказування позову здійснює на власний розсуд (ч. 1 ст. 12, ст.ст. 13, 14, ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81 ЦПК України). Позиція позивача щодо абсолютизації права на відповідне звернення до суду, яка зводиться до необхідності по суті автоматичного задоволення вимоги в разі її пред`явлення, без врахування факту виникнення спору про право та змагального цивільного процесу, без з`ясування та доказування відповідних обставин у контексті спірного питання, помилкова.

Поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з частки від заробітної плати (доходу) платника позивачу на тверду грошову суму, належало доводити передусім наявність у платника відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів. Так само, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України.

Розпорядившись своїми цивільними та процесуальними правами на власний розсуд, позивач не виконав вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову, ґрунтувався на недопустимих у доказуванні припущеннях. Сама по собі зміна законодавства, на яку посилається позивач, не є єдиною і достатньою підставою для задоволення пред`явлених вимог.

Поряд із цим, стягувач аліментів за наявності для того підстав не позбавлений права і в подальшому ставити питання про зміну розміру стягуваних аліментів зі зміною способу їх стягнення чи без такої зміни, а також вирішувати питання про стягнення заборгованості за аліментами чи діяти в інший передбачений законом спосіб на захист прав дитини.

Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.141, 180, 183, 184, 192 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 12, ст.ст. 13, 14, ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст.10-13, 77-81, 89, 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 28 травня 2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков