Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/857/21
Провадження № 2-о/376/31/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2021 р. Сквирський районний суд Київської області

в складі: Головуючого судді - Коваленка О. М.,

за участю секретаря - Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

Встановив:

До Сквирського районного суду Київської області звернулась ОСОБА_1 із заявою про видачу обмежувального припису.

Заява мотивована тим, що від шлюбу з ОСОБА_2 заявник має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час проживають з матір`ю в її будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно рішення Сквирського районного суду від 19 травня 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

ОСОБА_1 потерпає від насильства зі сторони ОСОБА_2 вже протягом кількох років, поведінка якого негативно впливає на її здоров`я та працездатність, а також на здоров`я та розвиток їхніх спільних дітей. Після скандалів, сварок, образ та погроз з боку ОСОБА_2 вона не може належним чином виконувати свої материнські та професійні обов`язки, оскільки він не контролює свої дії (вчинки).

Заявниця, починаючи з 2019 року неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, проте це не дало жодного результату. ОСОБА_2 не змінив своєї поведінки. Відносно нього застосовувалися попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності.

Неодноразові виклики поліції вже після розірвання шлюбу завершились тим, що 01.08.2020 року поліцією було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника Серії АА № 020066, але це мало в чому допомогло. Бувший чоловік не перестав вживати спиртні напої та вчиняти сварки, виражатися нецензурною лайкою, ображати заявницю.

Так, 04.08.2020 року бувший чоловік знову прийшов до будинку заявниці в нетверезому стані, ображав нецензурною лайкою, порвав одяг та розбив годинник, вирізав та зламав замок на вхідних дверях будинку, також протиправні дії ОСОБА_2 продовжив і 23.03.2021 року, 15.04.2021 року.

ОСОБА_2 вживає спиртні напої, постійно вчиняє сварки та погрожує їй фізичною розправою, руйнує майно, створюючи нестерпні умови для існування заявника та її неповнолітніх дітей.

ОСОБА_1 не веде з ОСОБА_2 спільного господарства, не має спільних коштів, проживають окремо.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що вона є особою, яка зазнає домашнього насильства.

З урахуванням наведеного та на підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», заявник просить суд:

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на строк чотири місяці, яким визначити тимчасові обмеження його прав:

Заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання постраждалої ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань менше 50 м до місця проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі та просить не застосовувати фіксування судового процесу технічними засобами (а.с.21).

Заінтересована особи ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд заяви повідомлений належним чином, що підтверджується Довідкою про доставку SMS, заперечень щодо заяви не подав (а.с.20).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 247, 350 - 5 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 від шлюбу з ОСОБА_2 має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , видано Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сквирського районного управління юстиції у Київській області 21.05.2013 року, актовий запис № 76 (а. с. 10 зворотня сторона) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, видано сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Київській області 16.12.2016 року, актовий запис № 217 (а. с. 10).

ОСОБА_1 є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8191358 від 23 грудня 2014 року та копією Договору дарування житлового будинку від 23.12.2014 року (а.с.11,12).

Згідно рішення Сквирського районного суду київської області від 19 травня 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.6).

ОСОБА_1 потерпає від насильства зі сторони ОСОБА_2 вже протягом кількох років, поведінка якого негативно впливає на її здоров`я та працездатність, а також на здоров`я та розвиток їхніх спільних дітей. Після скандалів, сварок, образ та погроз з боку ОСОБА_2 вона не може належним чином виконувати свої материнські та професійні обов`язки, оскільки він не контролює свої дії (вчинки).

Заявниця, починаючи з 2019 року неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, проте це не дало жодного результату. ОСОБА_2 не змінив своєї поведінки. Відносно нього застосовувалися попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності.

01.08.2020 року поліцією видавався терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 020066, що свідчить про систематичність вчинення насильства в сім`ї (а.с.9).

ОСОБА_2 вживає спиртні напої, постійно вчиняє сварки та погрожує їй фізичною розправою, руйнує майно, створюючи нестерпні умови для існування заявника та її неповнолітніх дітей.

ОСОБА_1 не веде з ОСОБА_2 спільного господарства, не має спільних коштів, проживають окремо.

Відповідно до п. п. 3, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з вимогами ч. ч. 1,2,4 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 350 2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» також передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

З огляду на те, що ОСОБА_2 систематично чинить психологічне, фізичне насильство щодо ОСОБА_1 , а тому вона, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Отже, суд дійшов висновку про необхідність видачі обмежувального припису, а тому заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2,4,12,13,76,81, 247, 258,259,263 265, 350-1-350-8, 351,352, 354,355 ЦПК України, ст. ст. 1,26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

Вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити в повному обсязі.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , шляхом встановлення наступних заходів тимчасового обмеження прав:

-заборонити перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити наближатися на відстань менше 50 м до місця проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити строк дії обмежувального припису - 4 (чотири) місяці.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко