Справа № 653/4122/18
Провадження № 2/653/94/21
РІШЕННЯ

іменем України

15 квітня 2021 року

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко О.А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Бабченка М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що 02 жовтня 2018 року біля 21 год. 00 хв. він керував власним автомобілем Форд Фокус та рухався по вул. Лазурна в м. Генічеськ зі швидкістю 40-50 км/год та на перетині вулиць Лазурна та Шевченко побачив купу ґрунту, почав гальмувати, але автомобіль не зміг зупинитись через грязьову жижу, викинутої на основну проїзджу частину дороги, по якій він рухався, внаслідок чого автомобіль впав в траншею, яка не була огороджена, жодним чином не позначена в розумінні безпеки руху в цій частині дорожнього покриття та об`їхати яку було неможливо через те, що вона була прорита через всю поїзджу частину дороги та узбіччя. В результаті такого падіння його автомобіль був пошкоджений, вартість відновлювального ремонту за яким склала 84215 грн. 42 коп. Наголошує на тому, що обставини щодо вини відповідача КП «Генічеське ВУВКГ» в порушені правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць встановлені постановою Генічеського районного суду від 02 жовтня 2018 року.

За таких обставин, просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 84215 грн. 42 коп., моральну шкоду у розмірі 40000 грн. 00 коп., а також витрати понесені на проведення експертної оцінки для встановлення розміру матеріальної шкоди розмірі 3000 грн. 00 коп., витрати за надання правової допомоги 10000 грн. 00 коп., витрати за оплату судового збору 1372 грн. 16 коп.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача КП «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» за довіреністю Бабченко М.С. проти позовних вимог заперечував в повному обсязі. Наголосив на тому, що позивач умисно коригував суму фактичних витрат на ремонт автомобіля з сумою, яка була вказана з технічної точки зору. До того вказав на те, що встановлено, що він сам заїхав у розриту траншею, порушуючи ПДР. Крім того вважає, що постанову про визнання винним працівника підприємства - ОСОБА_2 суд не повинен брати до уваги, оскільки він не приймав участь в судовому розгляді через стан здоров`я та не міг скористатись своїм правом на апеляційне оскарження. Більш того, відповідачем були здійснені всі можливі заходи для встановлення безпечного руху транспорту та пішоходів, але приладдя у вигляді огорожі, стрічок постійно стає об`єктом крадіжок. Щодо стягнення моральної шкоди зазначив що її розмір не підтверджений позивачем, недоведений факт завдання йому моральних чи фізичних страждань зі сторони відповідача, а також втрат немайнового характеру, як й не доведений розмір та сама сплата послуг правової допомоги. За таких обставин вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Звернення позивача до суду зумовлено тією обставиною, що внаслідок порушення КП «Генічеське ВУВКГ» правил, норм і стандартів при утримання доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобілю позивача була завдана матеріальна шкода.

Суд вважає, що вказані обставини знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Так, 09 листопада 2018 року Генічеський районний суд Херсонської області своєю постановою в справі № 653/3637/18 розглянув складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, за яким 02 жовтня 2018 року об 20.30 години в м. Генічеськ по вул. Лазурній він керував автомобілем Ford Focus д.н. НОМЕР_1 в темний час доби в умовах недостатньої видимості не вибрав безпечної швидкості руху, яка б була такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, в результаті чого потрапив у яму на перехресті вулиць Лазурна та Шевченко, що спричинило ДТП, а саме падіння в яму автомобіля, пошкодження авто.

За результатами розгляду справи суд прийшов до висновку, що в провину ОСОБА_1 ставиться недодержання швидкості руху, але як вбачається з наданих матеріалів (схеми ДТП, пояснень ОСОБА_1 після ДТП, фото з місця ДТП, відео) перешкода по всьому периметру дороги не була видимою, організацією, яка проводила роботи не вжиті заходи, передбачені ПДР України. Також враховуючи дорожню обстановку в темний час, відсутність достатнього освітлення вулиці, наявність перешкоди, яка не забезпечена заходами для безпечного проїзду суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП в даному випадку відсутня.

Вказаною постановою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП було закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 16 січня 2019 року (справа № 653/3636/18) встановлено, що 02 жовтня 2018 року ОСОБА_2 , будучи посадовою особою відповідальною за проведення ремонтних робіт по відновленню водної мережі на перехресті вулиць Лазурна-Шевченко належним чином не огородив місце проведення робіт, не встановив необхідні технічні засоби регулювання дорожнього руху, в результаті чого, 02 жовтня 2018 року о 20 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , потрапив у розриття, внаслідок чого, автомобіль Ford Focus д.н. НОМЕР_1 отримав механічні ушкодження.

Встановлено, що своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 140 КУпАП.

За результатами розгляду справи суд визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП та закрив провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення на момент розгляду адміністративної справи.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії чи (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача за довіреністю ОСОБА_3 , який вважав, що вказана постанова не може бути прийнята судом в якості доказу, оскільки суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення недостатньо дослідив та не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_2 .

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що заперечення щодо обставин встановлених судом під час розгляду справи, зокрема щодо наявності в діях особи вини, а також щодо досліджених доказів могли були викладені під час подачі апеляційної скарги на постанову суду, проте такі дії вчинені не були, постанова набрала законної сили.

При цьому, посилання на те, що ОСОБА_2 не міг скористатись своїм правом на апеляційне оскарження через стан здоров`я суд вважає незмістовними, оскільки за таких обставин особа не позбавлена права на поновлення строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 , який є працівником КП «Генічеське ВУВКГ» у скоєнні дій, внаслідок яких 02 жовтня 2018 року о 20 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 потрапив у розриття та його автомобіль Ford Focus д.н. НОМЕР_1 отримав механічні ушкодження встановлена постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 16 січня 2019 року, що набрала законної сили.

Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Ford Focus 2.0і С-МАХ Ghia 5MT д.н. НОМЕР_1 , пошкодженого у результаті ДТП від 02 жовтня 2018 року встановлена наданим позивачем висновком судового експерта Булах І.О. № 18/10-18 від 05 листопада 2018 року, за яким на дату проведення авто товарознавчого дослідження вартість матеріального збитку з технічної точки зору складає 84215 грн. 42 коп.

Згідно акта прийому передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля Ford Focus від 28 листопада 2018 року, виконавцем ФОП ОСОБА_4 здійснено відновлювальні роботи автомобіля замовника ОСОБА_1 , вартість яких склала 84215 грн. 42 коп.

Слід зазначити, що за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 4 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198, користувачами дорожніх об`єктів є учасники дорожнього руху, власники та користувачі земельних ділянок, які знаходяться в

межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг, а також власники (користувачі) малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності, рекламних засобів та інженерних комунікацій і споруд, розташованих у зазначених межах.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища (п. 5 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів).

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з

безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода

сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (п. 12 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів).

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що відповідачем добровільно не відшкодовано шкоду, заподіяну в результаті незабезпечення безпеки проведення ремонтних робіт по відновленню водної мережі, обставини щодо чого встановлені постановою про притягнення до адміністративної відповідальності від 16 січня 2019 року по справі № 653/3636/18, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а з відповідача на його користь підлягає до стягнення заподіяна матеріальна шкода в розмірі 84215 грн. 42 коп.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що за клопотанням представника відповідача для встановлення та з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи суд, своєю ухвалою від 10 лютого 2020 року призначив судову експертизу, на виконання якої 02 грудня 2020 року наданий висновок експерта № 238/04.20.

Разом з тим, посилання представника відповідача на те, що факт самостійного заїзду позивача у вириту траншею з порушенням ПДР доведений вказаним висновком експерта, а також рапортом від 02 жовтня 2018 року суд вважає неспроможними, оскільки вказаний рапорт був досліджений судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення, за результатами якого встановлена відсутність вини ОСОБА_5 у порушенні недодержання швидкості руху за умов наявної дорожньо-транспортної обстановки.

Крім того, зі змісту вказаного висновку експерта також вбачається, що причино-наслідковий зв`язок дій водія Ford Focus, пов`язаних з настанням дорожньо-транспортної пригоди в даному конкретному випадку не входить до компетенції експерта-автотехніка.

Таким чином, суд не приймає до уваги висновок експерта № 238/04.20 в якості доказу, що свідчить на відсутність підстав для стягнення матеріальної шкоди на користь позивача.

Вирішуючи позов в частині відшкодування заподіяної моральної (немайнової) шкоди, суд виходить з такого.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 23 ЦК України).

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності.

Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Позивач розцінює завдання йому моральної шкоди в розмірі 40000 грн. та зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача він був вимушений прикладати додаткові зусилля для організації побуту та ритму життя, наймати таксі для переміщення по місту, поїздок на роботу. Крім того, йому були спричинені душевні страждання, оскільки він зазнавав образливого ставлення зі сторони відповідача, зіштовхувався зі суперечками, наклепом, його діловій репутації також нанесено шкоду, адже його основна робота водій та такі обставини принизили його честь і гідність.

Враховуючи, що судом встановлена неправомірна поведінка відповідача, суд вважає, що внаслідок них позивачу була заподіяна моральна шкода.

Разом з тим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної вимоги в цій частині та що з відповідача підлягає до стягнення моральна шкода, завдана позивачу в розмірі 1000 грн.

Суд вважає, що позивач не надав докази, що підтверджували би завдання йому моральної шкоди в більшому розмірі.

Суд під час ухвалення рішення суду вирішує питання щодо того, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме за проведене експертне дослідження № 18/10-18 від 05 листопада 2018 року в розмірі 3000 грн., понесення яких підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру.

Крім цього, позивач просив стягнути на його користь понесені ним витрати за надання правової допомоги в розмірі 10000 грн.

З приводу цього слід зазначити, що відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що була сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

В якості підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання юридичних послуг № 1, укладений між ним та ПП «ВІТ» в особі директора Мальованого П.П. 16 листопада 2018 року, де сторони визначили вартість послуг у заявленому розмірі; акт про прийняття-передачі надання юридичних послуг від 16 листопада 2018 року.

Разом з тим, позивач жодним чином не підтвердив, що вказані витрати, пов`язанні з правничою допомогою адвоката.

Враховуючи, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, яка надається саме адвокатом, то підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених позивачем за вищевказаним договором відсутні.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1372 грн. 16 коп. при ціні позову 137215 грн. 42 коп. Позовні вимоги позивача задоволені частково у розмірі 88215 грн. 42 коп., отже на 64,29%

З огляду на це, пропорційно розміру задоволених вимог, розмір судового збору, що підлягає до стягнення складає 882 грн. 16 коп. (64,29% від 1372 грн. 16 коп.)

Керуючись ст. ст. 4, 12, 76-81, 82, 89, 141, 258-269, 263- 265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (місцезнаходження: Херсонська область, м.Генічеськ, вул. Соборна, 196, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду у розмірі 84215 (вісімдесят чотири тисячі двісті п`ятнадцять) грн. 42 коп.; витрати понесені на проведення експертної оцінки № 18/10-18 від 05 листопада 2018 року у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 1000 (однієї тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з комунального «Генічеське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (місцезнаходження: Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Соборна, 196, код ЄДРПОУ 04639087) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 )понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у сумі 882 (вісімсот вісімдесят дві) грн. 16 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 квітня 2021 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова