ПОСТАНОВА

іменем України

11 травня 2021 року м. Кропивницький

справа № 391/7/21

провадження № 22-ц/4809/582/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Черненка В.В.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2021 року у складі судді Червонописького В.С.,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

15 січня 2021 року ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала заяву про забезпечення позову, в якій посилалася на те, що за період спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ними за кошти подружжя в сумі 6490 доларів США придбано автомобіль VOLKSWAGEN CADDY 2006 року, тип легковий В2, об`єм двигуна-1896, колір білий, паливо дизельне, VIN номер - НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 13 грудня 2019 року в Департаменті територіального сервісного центру 3541. Вказала, що це майно є спільною сумісною власністю, проте на час подачі позову спірний автомобіль відсутній у їхньому гаражі та перебуває у користуванні третіх осіб, а відповідач має намір продати вказаний автомобіль. Просила суд накласти арешт на даний автомобіль.

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на автомобіль VOLKSWAGEN CADDY 2006 року, тип легковий В2, об`єм двигуна-1896, колір білий, паливо дизельне, VIN номер - НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 13 грудня 2019 року у Департаменті територіального сервісного центру 3541.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Позивач у судове засідання апеляційного суду не з`явився, свого представника не направив. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та співмірність заходів забезпечення заявленим вимогам, оскільки відчуження даного об`єкта рухомого майна зробить неможливим або утрудненим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із системного аналізу зазначених норм права убачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача.

Як убачається з письмових доказів по справі ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та просить суд в порядку розподілу майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_2 на автомобіль VOLKSWAGEN CADDY 2006 року, тип легковий В2, об`єм двигуна-1896, колір білий, паливо дизельне, VIN номер - НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , а також просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошову компенсацію за 1/2 частини зазначеного автомобіля у розмірі 89600 грн (а.с.32-35).

Тобто, предметом спору у даній справі є придбане сторонами у шлюбі рухоме майно, однак позивач не ставить питання про визнання за нею права власності, а зазначає про стягнення з відповідача на її користь компенсаційної виплати вартості автомобіля, а тому, колегія суддів вважає, що такий вид забезпечення позову, як накладення арешту, при таких правовідносинах не є доцільним.

За змістом статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Накладення арешту на зазначене рухоме майно апеляційний суд вважає невиправданим та надмірним тягарем, який обмежує права власності відповідача. При цьому вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову була постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 16 січня 2021 року скасувати.

Заяву ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 травня 2021 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

В.В. Черненко