Справа № 158/1036/21
Провадження № 4-с/0158/3/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

в складі: головуючого-судді - Костюкевича О.К.

секретаря - Хмілевської І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заді суду в місті Ківерці скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Західного МУ Міністерства юстиції (м. Львів) Рибальченка Миколи Миколайовича, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі вищевказаною скаргою, в якій вказує, що 03.04.2021 нею отримано лист із Ківерцівського РВ ДВС Західного МУ Міністерства юстиції (м. Львів), в якому містились постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, арешт коштів та майна боржника. Вважає такі постанови про накладення арешту на кошти та майно боржника неправомірними, так як арешт може бути накладено виконавцем лише після опису майна та накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі, однак державним виконавцем було накладено арешт на усе її майно, хоча виконавчий лист стосується лише предмету іпотеки. Також державним виконавцем накладено арешт на усі кошти боржника, а не в межах суми стягнення.

Вважає такі дії державного виконавця неправомірними та просить визнати дії старшого державного виконавця Ківерцівського РВДВС Західного МУ Міністерства юстиції (м. Львів) Рибальченка Миколи Миколайовича щодо накладення арешту на все майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 65009352 неправомірними; скасувати постанову від 01.04.2021 старшого державного виконавця Ківерцівського РВДВС Західного МУ Міністерства юстиції (м. Львів) Рибальченка Миколи Миколайовича щодо накладення арешту на все майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 65009352; визнати дії старшого державного виконавця Ківерцівського РВДВС Західного МУ Міністерства юстиції (м. Львів) Рибальченка Миколи Миколайовича щодо накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 65009352 неправомірними; скасувати постанову від 01.04.2021 старшого державного виконавця Ківерцівського РВДВС Західного МУ Міністерства юстиції (м. Львів) Рибальченка Миколи Миколайовича щодо накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 65009352.

Стягувачем у даному виконавчому провадженні Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було подано заперечення на скаргу ОСОБА_1 , відповідно до якого просять в задоволенні скарги відмовити, оскільки будь-яких порушень вимог законодавства державним виконавцем порушено не було. Подання даної скарги розцінюють як затягування виконання судового рішення, так як навіть на даний час скаржником ОСОБА_1 не виконані зобов`язання, взяті на себе кредитним договором, забезпеченим іпотекою, якої стосується дане виконавче провадження.

Державним виконавцем Рибальченком М.М. також було подано заперечення на скаргу, відповідно до якого також просить в задоволення скарги відмовити, так як ним було накладено арешт виключно на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту на які заборонено законом, а не на усі кошти боржника, а щодо арешту майна то арешт був накладений на усе майно боржника, враховуючи, що до стягнення підлягає також виконавчий збір, втрати на виконавче провадження, штрафи тощо.

Заявник, її представник та державний виконавець в судове засідання не з`явились, просили проводити розгляд скарги у їх відсутності, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

В силу ч.1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема на підставі, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частина 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частина 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначає зобов`язання боржника, зокрема, боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.01.2008 звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів належних ОСОБА_1 житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки площею 0,0526 га, які знаходяться у АДРЕСА_1 , а також стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати по справі в сумі 1730 грн.

Виконавчий лист щодо виконання вищевказаного рішення суду було видано Ківерцівським районним судом Волинської області 07.07.2008.

Постановою державного виконавця Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Західного МУ Міністерства юстиції (м. Львів) Рибальченка Миколи Миколайовича 01.04.2021 відкрито зведене виконавче провадження №65009352 з примусового виконання.

Так, відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відтак, виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні дії для виконання рішення суду.

Одночасно із виконавчим листом, стягувачем АТ «Райффайзен Банк Аваль» виконавцю заявлено вимогу про накладення арешту на все майно боржника (а.с. 33).

Стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з ч.5 статті 56 Закону, про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, даючи правову оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що державний виконавець під час накладення арешту на грошові кошти та майно боржника діяв в межах наданих йому повноважень, порушень Закону України «Про виконавче провадження» не допустив, боржниця фактично уникає виконання рішення суду, була обізнана зі своїми борговими зобов`язаннями, присудженими за рішенням суду ще з 2008 року і про наявність примусового виконавчого провадження, що вимагало від неї добросовісної процесуальної поведінки, суд приходить до переконання, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Крім того, до посилань представника скаржника щодо порушень з боку державного виконавця під час складання постанови про арешт коштів та майна боржника.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Західного МУ Міністерства юстиції (м. Львів) Рибальченка Миколи Миколайовича - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич