Справа № 740/3322/20
Провадження № 2/740/136/21
УХВАЛА

Іменем України

17 травня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н. М.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ніжинська міська рада Чернігівської області, про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

установив:

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визначити між ним та ОСОБА_2 з урахуванням висновку експерта від 25 жовтня 2019 року № 24-29 порядок користування земельними ділянками, а саме: площею 0,0180 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 (біля магазину продтоварів із залом для комп`ютерних ігор); площею 930 кв. м, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 (цех з виробництва макаронних виробів).

Позов обґрунтований тим, що у провадженні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна. Сторони у позовах просять виділити в натурі Ѕ частини нерухомого майна, а саме: магазину продтоварів із залом для комп`ютерних ігор, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; цеху з виробництва макаронних виробів, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Указані об`єкти нерухомості розташовані на земельних ділянках, виділених для їх будівництва та обслуговування. Зазначені земельні ділянки перебувають в оренді на підставі відповідного договору, укладеного між територіальною громадою м. Ніжина з одного боку та з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з іншого. Відповідно до договорів з позивача стягується орендна плата, що він вважає несправедливим, оскільки за сторонами визнано право власності по Ѕ частини вказаного майна і судом вирішується питання про реальний виділ часток зі спільного часткового майна на підставі проведеної експертизи, якою не визначений порядок користування спірними земельними ділянками. Крім того, у позові ОСОБА_1 просить призначити судову земельно-технічну експертизу для вирішення питання про встановлення порядку користування земельними ділянками.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 11-00 год. 15 вересня 2020 року та у подальшому відкладено на 15-30 год. 05 жовтня 2020 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ніжинську міську раду Чернігівської області; підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду; задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення у справі земельно-технічної експертизи; провадження у справі зупинено.

02 листопада 2020 року до суду надійшло клопотання експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових матеріалів.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 листопада 2020 року поновлено провадження у справі, судове засідання призначено на 12-30 год. 18 листопада 2020 року та у подальшому відкладено на 10-30 год. 04 грудня 2020 року для надання можливості позивачу підготувати необхідні документи.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 грудня 2020 року клопотання експерта задоволено; направлено матеріали цивільної справи з технічної документацією Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для виконання експертизи.

15 березня 2021 року до суду надійшов лист Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, відповідно до якого, у зв`язку з ненадходженням на рахунок КНДІКЦ від ОСОБА_1 коштів за проведення експертизи ухвала суду від 05 жовтня 2020 року залишена без виконання; матеріали цивільної справи та технічна документація повернута суду.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 березня 2021 року провадження у справі поновлено, судове засідання призначено на 15-00 год. 19 квітня та в подальшому відкладено на 11-00 год. 17 травня 2021 року за клопотанням позивача.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги на підставі наявних у матеріалах справи документів. При цьому зазначив, що він є приватним підприємцем і вказаним нерухомим майном та земельними ділянками він користується для здійснення своєї підприємницької діяльності, за земельні ділянки сплачує податки як підприємець. Він має намір подавати позов до відповідачки щодо стягнення з неї половини витрат, які він поніс як підприємець за ці земельні ділянки.

У судове засідання представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Подлуцький М. О. не з`явився; у справі міститься заява про розгляд справи у його та відповідачки відсутність.

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ніжинської міської ради Чернігівської області у судове засідання не з`явився; у справі міститься клопотання провести розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши позивача, дослідивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що відповідно до договору оренди земельної ділянки від 26 грудня 2001 року, укладеного між територіальною громадою міста Ніжина, від імені якої діяв міський голова Приходько М. В., з одного боку та приватними підприємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з іншого боку укладено договір про передання орендодавцем орендарям права володіння та користування земельною ділянкою площею 930 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_2 , відповідно до плану схеми земельної ділянки, строком на 49 років. Пунктом 2.1 договору передбачено, що земельна ділянка передається у оренду з метою несільськогосподарського використання для розміщення нежитлової будівлі їдальні, якою на праві власності володіють орендарі (а. с. 30 36).

01 вересня 2017 року між орендодавцем Ніжинською міською радою в особі міського голови Лінника А. В. та орендарем ОСОБА_1 як громадянином фізичною особою укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0180 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована у АДРЕСА_1 . Зі змісту договору вбачається, що на указаній земельній ділянці розташована нежитлова будівля магазин продтоварів із залом для комп`ютерних ігор (а. с. 37 40). Відповідно до п. 15 договору земельна ділянка передається в оренду для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі - магазину продтоварів із залом для комп`ютерних ігор. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (п. 17 договору).

Таким чином, земельна ділянка площею 930 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_2 , надавалася ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як приватним підприємцям з метою несільськогосподарського використання для розміщення нежитлової будівлі їдальні, якою на праві власності володіють орендарі.

Інша земельна ділянка площею 0,0180 га, яка розташована у АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, хоч і надавалася ОСОБА_1 як фізичній особі, але згідно з його особистими поясненнями в судовому засіданні також використовується ним для здійснення підприємницької діяльності з урахуванням цільового призначення та нерухомого майна нежитлової будівлі магазину продтоварів із залом для комп`ютерних ігор, яке на ній розташоване.

Отже, і земельні ділянки, і об`єкти нерухомості, які на них розташовані, використовуються позивачем для здійснення господарської (підприємницької) діяльності.

Позов про визначення порядку користування вказаними земельними ділянками подано з метою захисту прав позивача як суб`єкта господарювання, у зв`язку з тим, що він як підприємець сплачує податки за користування цими земельними ділянками і має намір стягнути з відповідачки половину таких витрат.

Разом з цим убачається, що обидві земельні ділянки перебувають у позивача в оренді, їхніми власниками є територіальна громада міста Ніжина (земельна ділянка площею 930 кв. м) та Ніжинська міська рада (земельна ділянка площею 0,0180 га).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин (ч. 5 ст. 26 ЦК України).

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (ст. 42 Конституції України). Це право закріплено й у ст. 50 ЦК України, в якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто, фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа сторона у відповідних правовідносинах як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 916/1261/18 (провадження № 12-37гс19).

Згідно із ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За правилами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Під господарською діяльністю потрібно розуміти діяльність суб`єкта господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти господарювання підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна діяльність) (ч. 1. 2, ст. 3 Господарського кодексу України).

15 травня 2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 686/19389/17 (провадження № 14-42цс19) сформувала правовий висновок про те, що для встановлення факту користування відповідачем земельною ділянкою з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької, діяльності потрібно встановити факт ведення діяльності нею як ФОП на цій земельній ділянці, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

За таких обставин суд вважає, що спір у цій справі виник за участю позивача як суб`єкта господарювання підприємця з відповідачкою колишнім подружжям щодо визначення порядку користування земельними ділянками, які використовуються позивачем з метою здійснення підприємницької діяльності. Одна з указаних земельних ділянок перебуває в оренді позивача та відповідачки як приватних підприємців, про що свідчить зміст договору оренди від 26 грудня 2001 року.

Так, земельна ділянка площею 930 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_2 , передана в оренду сторонам у справі як приватним підприємцям з метою несільськогосподарського використання для розміщення нежитлової будівлі їдальні, якою на праві власності володіють орендарі.

Інша земельна ділянка площею 0,0180 га, яка розташована у АДРЕСА_1 , має цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, і на ній розташована нежитлова будівля магазин продтоварів із залом для комп`ютерних ігор.

При цьому суд ураховує пояснення позивача, надані у судовому засіданні, про те, що він користується цими земельними ділянками у господарській діяльності, як підприємець сплачує за них податки, у зв`язку з чим він має намір подавати позов щодо стягнення з відповідачки половини витрат, які він поніс як підприємець за ці земельні ділянки.

Також суд ураховує, що власниками обох земельних ділянок є територіальна громада міста Ніжина (земельна ділянка площею 930 кв. м) та Ніжинська міська рада (земельна ділянка площею 0,0180 га), тобто юридичні особи, які повинні бути залучені до участі у справі в належному процесуальному статусі.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

При постановленні ухвали суд враховує також правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 381/4931/16-ц (провадження № 14-478цс19), а також Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 21 жовтня 2020 року в справі № 301/261/19 (провадження № 61-18890св19).

Керуючись ст. 2, 4, 5, 12, 76 81, 89, 255, 256, 260, 261, 263, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ніжинська міська рада Чернігівської області, про встановлення порядку користування земельною ділянкою закрити.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повну ухвалу складено і підписано 20 травня 2021 року.

Суддя І. М. Шевченко