РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021

м. Одеса

Справа № 522/4220/21

Провадження № 2/522/5895/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кріль Х.С.,

при секретарі судового засідання Насарая А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

12.03.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Позивач просить розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 25.09.2010 Відділом № 1 Воскресенського управління РАЦС Головного управління РАЦС Московської області, актовий запис № 90.

ОСОБА_1 позов обґрунтовує тим, що 25.09.2010 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб. У шлюбі в них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте сімейне життя не склалось, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження їх сім`ї є неможливими, що є підставою для розірвання їх шлюбу.

Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності позивача та представника, вимоги позову підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, визнає, щодо розірвання шлюбу не заперечує.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 25.09.2010 Відділом № 1 Воскресенського управління РАЦС Головного управління РАЦС Московської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний актовий запис № 90 та видано Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 17.02.2016. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_5 ».

У шлюбі народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 25.10.2011).

ОСОБА_1 зазначає, що спільне життя і збереження шлюбу з ОСОБА_2 є неможливим і суперечить її інтересам. Тому шлюб слід розірвати.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу (ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Як убачається з матеріалів справи та досліджених судом документів, позивач є громадянкою Російської Федерації та проживає в на території України, відповідач є громадянином України.

За таких обставин суд вбачає підстави для застосування законодавства України щодо припинення шлюбу.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування, зокрема до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст. 112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 2010. В шлюбі в них народилась одна дитина, яка на даний час є неповнолітньою, спору щодо визначення місця проживання дитини немає.

Однак подружжя припинило шлюбні відносини і їх шлюб набув формального значення, що стало причиною позову про розірвання шлюбу. Обставини життя подружжя, зокрема відсутність взаємопорозуміння між ними, поваги, любові, окреме проживання, відсутність спільного побуту, те, що сторони не виявили бажання примиритись та зберегти сім`ю, дають підстави вважати, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позов про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач виявила бажання залишити прізвище взяте у шлюбі.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

Керуючись ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. 200, 258, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), зареєстрований 25 вересня 2010 року Відділом № 1 Воскресенського управління РАЦС Головного управління РАЦС Московської області, актовий запис № 90.

ОСОБА_7 залишити прізвище взяте у шлюбі « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 18.05.2021.

Суддя Х.С. Кріль