Справа № 199/2428/21
РІШЕННЯ

Іменем України

10.11.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Маляренко В.О.,

представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ПРАТ СК «Глобал Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ПРАТ СК «Глобал Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 03.08.2020 року о 10:30 годині на а/д Харків-Сімферополь 431 км. відбулась дорожньо-транспортна пригода між автомобілем «Scoda», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобілем «Land Rover», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження.

За результатом вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди інспектором СРПП №4 Якимівським ВП лейтенантом поліції Заболотнім В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення ОБ №064881 від 03.08.2020 року у відношенні ОСОБА_4 .

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення передано на розгляд до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська, адміністративна справа №199/5512/20.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 03.08.2020 року встановлено, що ОСОБА_4 03.08.2020 року о 10:30 годині на а/д Харків-Сімферополь 431 км., керуючи автомобілем «LAND ROVER», в порушення п.12.3 Правил дорожнього руху, під час виникнення перешкоди не зменшив швидкість до повної зупинки, внаслідок чого спричинив зіткнення з автомобілем «Skoda». У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Під час судового розгляду вищевказаного протоколу було проведено автотехнічну експертизу, за результатом якої було встановлено, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля «LAND ROVER», повинен був діяти згідно з вимогами п.14.6 а Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «LAND ROVER», визначалася виконанням ним вимог п.14.6 а ПДР України, і в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, що не дозволили б йому виконати їх. Дії водія автомобіля «LAND ROVER», при заданому механізмові пригоди, не відповідали вимогам п.14.6 а Правил дорожнього руху, що, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, в межах судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення було встановлено, що саме діями відповідача ОСОБА_4 було нанесено шкоду транспортному засобу, який належить позивачу.

Після дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Хенселмаера Мартіна отримав пошкодження, які унеможливили його самостійний рух, у зв`язку з чим позивач був змушений викликати евакуатор для транспортування автомобіля до станції технічного обслуговування та проведення подальших ремонтних робіт, послуги евакуації транспортного засобу склали 6000,00 грн..

Після передання транспортного засобу до станції технічного обслуговування, а саме до ТОВ «Автотрейдинг-Дніпро», який є офіційним представником з обслуговування автомобілів «Scoda», ОСОБА_3 було надано послуги щодо відновлення та ремонту його автомобіля на загальну суму 81705,32 грн..

Після того, як ОСОБА_3 повернувся до Німеччини на відремонтованому автомобілі, в нього виникла необхідність у додатковому ремонті транспортного засобу, оскільки спеціалістами не було здійснено відновлення підвіски двигуна. Вартість даних робіт склала 257,46 Євро, що еквівалентно 8654,91 грн..

Загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Scoda», д.н.з. НОМЕР_3 , склала 90330,23 грн..

У зв`язку з тим, що транспортний засіб після дорожньо-транспортної пригоди отримав пошкодження, які унеможливили його подальший самостійний рух, а позивач був змушений повернутися до місця свого постійного проживання, ним було понесено додаткові витрати. Крім того, ОСОБА_3 мав додаткові витрати на повернення до України для того, аби забрати свій автомобіль після його відновлення. Загальна сума понесених позивачем витрат становить: 11715,84 грн. + 234,78 Євро = 19 547, 47 грн.

Також позивач зазначив, що згідно з Полісом №АО/436002 від 09.09.2019 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПРАТ СК «Глобал Гарант». Страхова сума за шкоду, заподіяну майну, передбачена вищевказаним полісом у розмірі 100000 00 грн. Розмір франшизи становить 2000,00 грн..

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути матеріальну шкоду у загальному розмірі 117877,70 гривень, з яких: суму страхового відшкодування у розмірі 98000,00 грн. стягнути з ПРАТ СК «Глобал Гарант»; решту коштів, що підлягає відшкодуванню, у розмірі 19877,70 гривень стягнути з ОСОБА_4 .

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 надав до суду відзив у якому зазначив, що 03.08.2020 року на автодорозі Харків-Сімферополь, о 10 годині 35 хвилин, сталося зіткнення автомобіля «Scoda», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Land Rover», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 ..

За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди співробітниками Якимівського РВП було складено адміністративні протоколи: за порушення вимог п.10.1 ПДР на водія ОСОБА_3 та за порушення вимог п.12.3 ПДР на водія ОСОБА_4 ..

Постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 20.10.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,0 грн..

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.12.2020 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказана постанова набрала чинності та ніким не оскаржувалась.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині встановлення вини відповідача ОСОБА_4 , позивач посилається на висновки судової автотехнічної експертизи №19/104-9/2/1195 від 25.11.2020 року. Дане обґрунтування суперечить правовій позиції ВС/КЦС, який у постанові по справі №234/16272/15-ц від 05.09.2019 року вказав, що при розгляді справ про відшкодування шкоди, завданої при ДТП за наявності преюдиційного судового рішення та експертного висновку, які протирічать один одному, перевага надається рішенню суду.

Таким чином, постанова суду про відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Посилаючись на вказані обставини, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 надав до суду відповідь на відзив, у якому виклав обставини, аналогічні викладеним у позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Андрієнко С.В. у судовому засіданні позов не визнав, підтримавши наданий письмовий відзив.

Представник відповідача ПРАТ СК «Глобал Гарант» у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.08.2020 року о 10:30 годині на а/д Харків-Сімферополь 431 км. відбулась дорожньо-транспортна пригода між автомобілем «Scoda», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням Хенселмаера Мартіна та автомобілем «Land Rover», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження.

На місці ДТП працівниками патрульної поліції складено адміністративні матеріали відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які в подальшому передано до суду задля вирішення питання притягнення їх до адміністративної відповідальності.

Постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 20.10.2020 року ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 17.09.2021 року вказану постанову залишено буз змін.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.12.2020 року на підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП - закрито, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказаною постановою встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 03.08.2020 року слідує, що ОСОБА_4 03.08.2020 року о 10:30 годині на а/д «Харків-Сімферополь» 431 км., керуючи автомобілем «LAND ROVER», н.з. НОМЕР_2 , в порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху, під час виникнення перешкоди не зменшив швидкість до повної зупинки, внаслідок чого спричинив зіткнення з автомобілем «Skoda», н.з. НОМЕР_4 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_4 притягається до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП через порушення ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Згідно з висновком експерта №19/104-9/2/1195 від 25.11.2020 року за результатами проведення судової автотехнічної та фототехнічної експертизи, яка була проведена в рамках розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , встановлено, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля «LAND ROVER», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 повинен був діяти згідно до вимог п.14.6 «а» Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «LAND ROVER», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 визначалася виконанням ним вимог п. 14.6 «а» ПДР України, і в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, що не дозволили б йому виконати їх. Дії водія автомобіля «LAND ROVER», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , при заданому механізмові пригоди, не відповідали вимогам п.14.6 «а» Правил дорожнього руху, що, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. З технічної точки зору, у даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «LAND ROVER», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 не визначалися виконанням вимог п.12.3 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст.82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Позивач вказує, що загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Scoda», д.н.з. НОМЕР_3 , склала 90330,23 грн.. Крім цього, позивачем було понесено додаткові витрати на повернення до України для того, щоб забрати свій автомобіль після його відновлення, загальна сума яких складає 19547,47 грн., та втрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 6000,00 грн..

Позивач вважає, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду має ОСОБА_4 , оскільки шкода завдана з його вини, що підтверджується висновком експерта №19/104-9/2/1195 від 25.11.2020 року за результатами проведення судової автотехнічної та фототехнічної експертизи, яка була проведена в рамках розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , яким встановлено, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля «LAND ROVER», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.14.6 «а» Правил дорожнього руху України.

Згідно з полісом №АО/436002 від 09.09.2019 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПРАТ СК «Глобал Гарант».

Відповідно до вказаного полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, передбачена у розмірі 100000 00 грн. Розмір франшизи становить 2000,00 грн..

Представником позивача ОСОБА_1 19.02.2021 року направлено до ПРАТ СК «Глобал Гарант» та ОСОБА_4 вимогу про погашення майнової шкоди (а.с.28).

Відповідно до роздруківки листа адміністративного помічника дирекції ПРАТ СК «Глобал Гарант» від 06.04.2021 року, у виплаті страхового відшкодування представнику позивача, - відмовлено у зв`язку з тим, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.12.2020 року на підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП, - закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.73).

Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 1166 ЦК України встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема частиною першою цієї статті визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

З огляду на викладене, встановлені у справі про адміністративне правопорушення обставини є обов`язковими для суду, що вирішує зазначений цивільній спір з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

При цьому, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення, не впливає на вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, заподіяної потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Разом з тим, свої особливості має порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до частини другої статті 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до вимог ст.6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до вимог п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до п. 36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Ст. 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Враховуючи викладене та те, що відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.12.2020 року, на підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП, - закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, тому адміністративна відповідальність відповідача не настала, у зв`язку із чим ПРАТ СК «Глобал Гарант» не може нести цивільно-правову відповідальність за нанесену шкоду позивачу.

Відповідно до статті 1194 ЦК України, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

За приписами статей 80, 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При дослідженні висновку експерта суд виходить з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

Так, згідно з висновком експерта №19/104-9/2/1195 від 25.11.2020 за результатами проведення судової автотехнічної та фототехнічної експертизи встановлено, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля «LAND ROVER», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 повинен був діяти згідно з вимогами п. 14.6 «а» Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «LAND ROVER», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 визначалася виконанням ним вимог п. 14.6 «а» ПДР України, і в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, що не дозволили б йому виконати їх. Дії водія автомобіля «LAND ROVER», н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 , при заданому механізмові пригоди, не відповідали вимогам п. 14.6 «а» Правил дорожнього руху, що, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. З технічної точки зору, у даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «LAND ROVER», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 не визначалися виконанням вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Крім цього, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.12.2020 року встановлено, що досліджені в судовому засіданні докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не доводять той факт, що водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, які б перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди і такі висновки суду узгоджуються з висновком експерта за результатами проведення автотехнічної та фототехнічної експертизи №19/104-9/2/1195 від 25.11.2020, яким не встановлено порушень вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху в діях ОСОБА_4 .. Вказана постанова набрала чинності та ніким не оскаржувалась.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Ст.ст. 76, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позивачем належних та допустимих доказів наявності вини відповідача щодо завдання шкоди внаслідок ДТП не надані, а також в судовому засіданні вина ОСОБА_4 не підтверджена будь-яким судовим рішенням, не підтверджена наявність його протиправної поведінки та причинно-наслідкового зв`язку між такою поведінкою та шкодою, тому відсутні правові підстави для покладання на ОСОБА_4 відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, заподіяної майну позивача, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Крім цього, постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 20.10.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,0 грн..

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 80, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_4 та ПРАТ СК «Глобал Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний тест рішення виготовлений 19.11.2021 року.

Суддя