КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2454/20
Провадження № 2/488/480/21 р.
04.03.2021 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва
в складі : судді Лазаревої Г.М.,
при секретарі Криницькій Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон України без згоди батька,
У серпні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить надати їй дозвіл на оформлення документів для виїзду за межі України малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, без згоди та дозволу батька дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України. Надати їй дозвіл на виїзд за межі України малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, на виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя строком до 15.06.2034 року.
В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем вони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом із матір`ю. Позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок сина за кордоном, для покращення стану її здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини. Проте, відповідач ухиляється від надання дозволу на виїзд дитини за кордон для оздоровлення та відпочинку, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.
Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, просила позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Третя особа надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без участі її представника, позовні вимоги не підтримала, просила взяти до уваги лист від 04.11.2020 року № 468/05.05.01-233 та Закон України № 2475 від 29.08.2018 року.
Враховуючи викладене, та зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із такого.
Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року передбачено, що дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.
Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
За ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків та в будь-якому випадку в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості (Принцип 6 Декларації прав дитини).
Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України" від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами).
У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.
Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
У пп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.
Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Виходячи із наведеного, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог.
Разом з тим, зважаючи на зміст позовних вимог, враховуючи порядок набрання рішенням законної сили, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме слід надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України на період - з дати набрання рішенням законної сили по 06.04.2022 року.
Надання такого дозволу сприятиме гармонійному розвитку дитини, зокрема відпочинку та оздоровленню, а також не порушуватиме право відповідача на спілкування та прийнятті участі в її вихованні.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянці України, дозвіл на оформлення документів для виїзду за межі України малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, без згоди та дозволу батька дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України. Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянці України, дозвіл на виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, на період - з дати набрання рішенням суду законної сили по 06.04.2022 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн. судового збору.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 314.

Суддя: Г.М. Лазарева