ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/690/21Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скаргиОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 адвоката Ульянова Сергія Миколайовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом.

В обґрунтування якого вказувала, що з грудня 2017 року вона проживає з ОСОБА_1 однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу.

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідно позивачу для поділу спільного майна.

Факт того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з грудня 2017 року підтверджується обставинами, встановленими під час розгляду кримінальної справи та вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.02.2020р., за змістом якого ОСОБА_2 дала покази як свідок, що вона 10 лютого 2018 року перебуваючи за кермом, разом із чоловіком ОСОБА_1 паркувалися біля магазину «Делікат», коли водій іншого автомобіля, який заважав заїхати на парковку намагався нанести ОСОБА_1 удари руками.

Крім того, факт спільного проживання сторін з грудня 2017 року підтверджується довідкою СТ «Дружба» від 04.02.2021р., фотокартками.

За час спільного проживання позивачем та відповідачем разом було придбано наступне майно, яке було оформлено на ОСОБА_1 , а саме:

-343/1000 частки нежитлових будівель, а саме: виробничий будинок, загальною площею 1782,2 кв.м., адреса АДРЕСА_1 , складові частини об`єкта нерухомого майна виробничий будинок будівля ТО-2, Р-1, Р-3, р/р2, на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 20.02.2019 року за №1188, та договору про внесення змін до договору купівлі-продажу частки нежитлових будівель від 05.03.2019р. за №1477, посвідчених приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О.;

-53/2000 частки нежитлових будівель, а саме: дільницю по ремонту кузовів з прибудовами, загальною площею 294,7 кв.м., адреса АДРЕСА_1 , складові частини об`єкта нерухомого майна дільниця по ремонту кузовів з прибудовами О-З, о, о', на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 28.02.2019 року за №1383, та договору про внесення змін до договору купівлі-продажу частки нежитлових будівель від 05.03.2019р. за №1480, посвідчених приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О.;

-93/1000 частки нежитлових будівель, а саме: шиномонтажний участок Ж-2, загальною площею 433,5 кв.м., навіс літ. ж, адреса АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 28.02.2019 року за №1386, та договору про внесення змін до договору купівлі-продажу частки нежитлових будівель від 05.03.2019р. за №1483, посвідчених приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О.

В подальшому на підставі договору про поділ нежитлових будівель в натурі та припинення спільної часткової власності від 12 березня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. за №1680 нежитлові приміщення виділені в натурі, присвоєно нові адреси та зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 як окремі об`єкти нерухомого майна, а саме:

-нежитлове приміщення, виробничий будинок, загальною площею 1782,2 кв.м., адреса АДРЕСА_2 , складові частини об`єкта нерухомого майна виробничий будинок будівля ТО-2, Р-1, Р-3, р/р2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

- нежитлове приміщення, виробничий будинок, загальною площею 433.5 кв.м., адреса АДРЕСА_3 , складові частини об`єкта нерухомого майна шиномонтажний участок Ж-2, навіс ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

-дільниця по ремонту кузовів з прибудовами, загальною площею 294,7 кв.м., адреса АДРЕСА_4 , складові частини об`єкта нерухомого майна дільниця по ремонту кузовів з прибудовами О-З, о, о', реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Сторони скерували до суду мирову угоду, яку просили затвердити на наступних умовах:

Визнати спільною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 нежитлове приміщення, виробничий будинок, загальною площею 1782,2 кв.м., адреса АДРЕСА_2 , складові частини об`єкта нерухомого майна виробничий будинок будівля ТО-2, Р-1, Р-3, р/р2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Визнати спільною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 нежитлове приміщення, виробничий будинок, загальною площею 433.5 кв.м., адреса АДРЕСА_3 , складові частини об`єкта нерухомого майна шиномонтажний участок Ж-2, навіс ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

Визнати спільною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дільницю по ремонту кузовів з прибудовами, загальною площею 294,7 кв.м., адреса АДРЕСА_4 , складові частини об`єкта нерухомого майна дільниця по ремонту кузовів з прибудовами О-З, о, о', реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення, виробничий будинок, загальною площею 1782,2 кв.м., адреса АДРЕСА_2 , складові частини об`єкта нерухомого майна виробничий будинок будівля ТО-2, Р-1, Р-3, р/р2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення, виробничий будинок, загальною площею 433.5 кв.м., адреса АДРЕСА_3 , складові частини об`єкта нерухомого майна шиномонтажний участок Ж-2, навіс ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на дільницю по ремонту кузовів з прибудовами, загальною площект294,7 кв.м., адреса АДРЕСА_4 , складові частини об`єкта нерухомого майна дільниця по ремонту кузовів з прибудовами О-З, о, о', реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Припинити спільну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, виробничий будинок, загальною площею 1782,2 кв.м., адреса АДРЕСА_2 , складові частини об`єкта нерухомого майна виробничий будинок будівля ТО-2, Р-1, Р-3, р/р2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Припинити спільну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, виробничий будинок, загальною площею 433.5 кв.м., адреса АДРЕСА_3 , складові частини об`єкта нерухомого майна шиномонтажний участок Ж-2, навіс ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

Припинити спільну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на дільницю по ремонту кузовів з прибудовами, загальною площею об`єкта нерухомого майна дільниця по ремонту кузовів з прибудовами 0-3, о, о', реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Після затвердження мирової угоди судом сторони не мають друг до друга жодних претензій.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.02.2021 відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову та затвердженні між сторонами мирової угоди про поділ нерухомого майна, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду з дослідженням всіх обставин справи, які необхідно встановити в даній категорії справ.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що вирішуючи питання щодо правового режиму спільного майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Сторонами до суду не надано доказів щодо джерел набуття (кошти, за які таке майно було набуте), мету придбання майна.

У даній справі навіть із змісту позовної заяви не вбачається, в чому саме полягає спір між позивачем та відповідачем, та яким чином відповідач не визнає, оспорює чи порушує права позивача стосовно володіння та розпорядження зазначеним нерухомим майном.

Крім того, на думку суду, відповідачем не доведено, що перешкоджало йому при укладанні договорів купівлі продажу нерухомого майна повідомити нотаріуса про те, що дані приміщення набуваються ним у спільну сумісну власність з позивачкою під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Сторони вправі були закріпити режим майна, набутого під час спільного проживання, порядок користування роздільним майном жінки та чоловіка, правила, що стосуються витрат на утримання майна у відповідному письмовому договорі між собою.

Подані позивачем докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя з грудня 2017 року. Наявні в матеріалах справи довідка СТ «Дружба» від 04.02.2021, фотокартки та копія вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.02.2020р. не доводять зазначені обставини щодо ведення спільного господарства, наявності взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю на протязі більш ніж 3 років.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду прийнято з невідповідністю висновків об`єктивним обставинам справи, рішення є таким, що ухвалене без повного та всебічного дослідження всіх обставин справи, без дослідження правової природи спору та не відповідає завданню та меті цивільного судочинства, ухвалено з порушенням матеріального та процесуального права, а тому просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов в частині встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу задовольнити, а в частині поділу майна затвердити мирову угоду в редакції поданій до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ним підтверджено факт спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 з 2017 року. Крім того, на підтвердження вказаного факту надано до суду спільні фотографії, вирок суду у якому міститься посилання, що ОСОБА_2 є його дружиною, довідкою СТ «Дружба», якою підтверджено спільне проживання сторін, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 лютого 2021 року.

Незважаючи на те, що сторони визнають факт проживання однією сім`єю, водночас здійснити в добровільному порядку поділ майна вони не можуть.

Відповідач не заперечує, що це їх спільне майно, але не погоджується з порядком поділу в ідеальних частках по Ѕ частині кожному. ОСОБА_2 погодилась на запропонований ним поділ та ними укладено мирову угоду, яка була подана на затвердження до суду першої інстанції. Однак, всупереч вимогам частини 5 ст. 207 ЦПК України суд відмовив в затверджені мирової угоди, при цьому жодної законної підстави в своєму рішенні не зазначив.

ОСОБА_2 також скористалась правом на подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, в якій вказала, що рішення прийнято з невідповідністю висновків обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просила суд його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов в частині встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу задовольнити, а в частині поділу майна затвердити мирову угоду в редакції поданій до суду першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказала, що оскільки обидва учасника справи визнали факт проживання однією сім`єю, як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, то дані обставини не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

В рішенні суду першої інстанції не зазначено жодного обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У своєму рішенні від 08 лютого 2021 року суд першої інстанції у мотивувальній частині посилається на постанову Верховного Суду у справі №303/2865/17. Вважає, що правовідносини між сторонами у використаній судом першої інстанції постанові не є подібними та аналогічними до тих правовідносин, які розглядаються у даній справі, з огляду на те, що у використаній судом першої інстанції постанові між позивачем та відповідачем був наявний спір, та одна з сторін заперечувала факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Вказує, що враховуючи зазначене сторони мають право, як на встановлення судом факту їх спільного проживання, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, так і на поділ спільного майна шляхом укладення мирової угоди та затвердження її судом.

Відзиви на апеляційні скарги до суду не надходили.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач та відповідач не перебувають в інших зареєстрованих шлюбних відносинах.

ОСОБА_1 у 2019 року набув право власності на наступне нерухоме майно:

-343/1000 частки нежитлових будівель, а саме: виробничий будинок, загальною площею 1782,2 кв.м., адреса АДРЕСА_1 , складові частини об`єкта нерухомого майна виробничий будинок будівля ТО-2, Р-1, Р-3, р/р2, на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 20.02.2019 року за №1188, та договору про внесення змін до договору купівлі-продажу частки нежитлових будівель від 05.03.2019р. за №1477, посвідчених приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О.

-53/2000 частки нежитлових будівель, а саме: дільницю по ремонту кузовів з прибудовами, загальною площею 294,7 кв.м., адреса АДРЕСА_1 , складові частини об`єкта нерухомого майна дільниця по ремонту кузовів з прибудовами О-З, о, о', на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 28.02.2019 року за №1383, та договору про внесення змін до договору купівлі-продажу частки нежитлових будівель від 05.03.2019р. за №1480, посвідчених приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О.;

-93/1000 частки нежитлових будівель, а саме: шиномонтажний участок Ж-2, загальною площею 433,5 кв.м., навіс літ. ж, адреса АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 28.02.2019 року за №1386, та договору про внесення змін до договору купівлі-продажу частки нежитлових будівель від 05.03.2019р. за №1483, посвідчених приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О.

При цьому, відповідно до п.4.5 зазначених договорів купівлі-продажу покупець ставить до відома представника продавця, що на день придбання зазначеної частки нежитлових будівель в зареєстрованому шлюбі не перебуває, і грошові кошти, що витрачаються ним на придбання частки нежитлової будівлі за договором купівлі-продажу, не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку), витрачені на купівлю частки нежитлових будівель, у тому числі відповідно до ст.65,74 та 97 Сімейного кодексу України, відсутні.

В подальшому на підставі договору про поділ нежитлових будівель в натурі та припинення спільної часткової власності від 12 березня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. за №1680 нежитлові приміщення виділені в натурі, присвоєно нові адреси та зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 як окремі об`єкти нерухомого майна, а саме:

-нежитлове приміщення, виробничий будинок, загальною площею 1782,2 кв.м., адреса АДРЕСА_2 , складові частини об`єкта нерухомого майна виробничий будинок будівля ТО-2, Р-1, Р-3, р/р2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

- нежитлове приміщення, виробничий будинок, загальною площею 433.5 кв.м., адреса АДРЕСА_3 , складові частини об`єкта нерухомого майна шиномонтажний участок Ж-2, навіс ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

-дільниця по ремонту кузовів з прибудовами, загальною площею 294,7 кв.м., адреса АДРЕСА_4 , складові частини об`єкта нерухомого майна дільниця по ремонту кузовів з прибудовами О-З, о, о', реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. від 05.02.20

21 року відмовлено у посвідченні договору про поділ спільного майна, оскільки нотаріус позбавлений можливості встановити факт спільного проживання сторін однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та позбавлений можливості встановити факт належності майна спільно чоловіку та жінці, які проживають однією сім`єю без шлюбу.

В обґрунтування обставин щодо проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу позивач посилається на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.02.2020р., за змістом якого ОСОБА_2 дала покази як свідок, що вона перебуваючи за кермом 10 лютого 2018 року разом із чоловіком ОСОБА_1 паркувалися біля магазину «Делікат», коли водій іншого автомобіля, який заважав заїхати на парковку намагався нанести ОСОБА_1 удари руками.

Крім того, до матеріалів справи долучено довідка СТ «Дружба» від 04.02.2021 року за змістом якої підтверджено, що сторони як подружжя з грудня 2017 року проживають на території СТ «Дружба» по вул. Незалежній, буд.848, фотокартки.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу.

Під час застосування положень статті 74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно вказав, що наведені позивачем підстави : - покази свідків ОСОБА_2 про те, що вона перебувала за кермом автомобіля разом з чоловіком ОСОБА_1 , - довідки СТ «Дружба» № 63 від 04.02.2021 року, згідно якої сторони як подружжя з грудня 2017 року проживають на території СТ «Дружба» та фотокартками із зображенням сторін не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, та на майно яких поширюються положення СК України про спільність сумісної власності подружжя та дійшов обґрунтованого висновку, що наявні у матеріалах справи докази не підтверджують доводи позивача щодо спільного проживання сторін однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, тобто наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносин, що притаманні подружжю, у зв`язку із чим правильно відмовив у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2 не надала жодного доказу того, що в період з грудня 2017 року вона мала з ОСОБА_1 спільний бюджет, вони вели спільне господарство, ними було придбано спільне майно.

При цьому суд надав належну правову оцінку тому, що при укладенні між ПАТ «Перший вантажний парк» в особі тимчасово виконуючої обов`язки Голови правління Драновської А.В. та ОСОБА_1 договорів купівліпродажу частки нежитлових будівель, ОСОБА_1 зазначив, що на день придбання зазначеної частки нежитлових будівель у зареєстрованому шлюбі не перебуває, і грошові кошти, що витрачаються ним на придбання частки нежитлової будівлі за договором купівлі-продажу, не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку), витрачені на купівлю частки нежитлових будівель, у тому числі відповідно до ст.65,74 та 97 Сімейного кодексу України, відсутні.

Колегія суддів звертає увагу, що дане твердження несе в собі інформацію, яка виходить безпосередньо від особи, щодо якої ставиться питання про проживання однією сім`єю, а тому доходить висновку, що позивачем не доведено факту проживання її та ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період з грудня 2017 року.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені ст. 74 СК України вважати майно (спірні нежитлові приміщення) таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який ґрунтується на постанові Верховного Суду від 15.07.2020 року у справі №524/10054/16, про те, що в даній категорії справ суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставин справи.

Отже, доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 адвоката Ульянова Сергія Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 травня 2021 року.

Судді: Б.Б. Вініченко

С.І. Бондаренко

О.М. Новіков