Справа №560/85/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

за участю секретаря судового засідання Катюха К.В.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника - адвоката Рудика О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича,

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича.

24 листопада 2021 року на адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Рудика О.А. про відвід судді Отупор К.М., в обґрунтування якого він посилається на те, що суддя не може брати участі в розгляді цієї справи в зв`язку з сумнівами в її об`єктивності та неупередженості, оскільки суддя Отупор К.М. при розгляді цивільної справи №949/407/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Рівненський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державна санітарно-епідеміологічна служба України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, дійшла висновку про те, що "суд вважає саме дату 01 червня 2021 року, датою поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Державної установи "Рівненський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України". На думку заявника, у судді Отупор К.М. уже склалось певне упереджене уявлення щодо обставин, що є предметом розгляду даної скарги. Крім того, під час розгляду іншої цивільної справи за участю ОСОБА_1 , суддя Отупор К.М. постановила безпідставну і необгрунтовану ухвалу про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 (справа №560/1680/18, ухвала суду від 12 березня 2019 року), яка в подальшому була скасована судом апеляційної інстанції. Згадане помилкове судове рішення судді Отупор К.М., на думку заявника, також вказує на очевидну упередженість на користь відповідача. Тому, на думку заявника, вказані обставини унеможливлюють слухання справи цією суддею, на підставі ч.5 статті 36 ЦПК УКраіни, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Рудик О.А. заяву про відвід судді Отупор К.М. підтримали та просил суд її задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дійшов таких висновків.

Згідно частини 1 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно частини 5 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України, якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала.

Згідно частини 11 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

В статті 36 Цивільного процесуального кодексу України міститься вичерпний перелік підстав для відводу судді, а саме: якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до змісту частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної, зокрема, в рішенні від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (№33949/02, п. 49-53), вказано, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. При цьому навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість.

З метою забезпечення права позивача на розгляд справи поза будь-яким сумнівом, щодо необ`єктивності чи неупередженості складу суду, суд приходить до висновку, що заяву про відвід судді слід задовольнити.

Практика Європейського суду з прав людини наголошує на праві позивача на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і що при розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі і якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, та наголошує про необхідність задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд, оскільки її незадоволення може сприйматися стороною як порушення її цивільних прав.

Відповідно до частини 1 статті 41 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначачється у порядку, встановленому статтею 33 цього кодексу.

Керуючись статтями 36-41 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Заяву про відвід судді Отупор К.М. по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича - задовольнити.

Справу №560/85/16-ц (провадження №4-с/949/2/21) за скаргою ОСОБА_1 на дії та постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича - передати до канцелярії суду для вирішення питання про її перерозподіл в порядку, передбаченому статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду К.М. Отупор