Справа №359/3661/14-ц
Провадження №2/359/16/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Коробова О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідачів ОСОБА_3 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_6 , про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та об`єкта незавершеного будівництва,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що в період часу з 26 липня 1997 року до 9 вересня 2013 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_4 . Під час шлюбу вони придбали земельну ділянку площею 0,1250 га з кадастровим номером :01:010:0244 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану в с. Гнідин Бориспільського району, земельну ділянку площею 0,0293 га з кадастровим номером :01:010:0245 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Гнідин Бориспільського району, та незакінчений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 . Ці об`єкти нерухомого майна є спільною сумісною власністю позивача та ОСОБА_4 15 березня 2012 року ОСОБА_1 надав згоду на продаж ОСОБА_4 земельних ділянок. У зв`язку з тим, що в подальшому сімейні відносини істотно погіршились, 12 березня 2013 року позивач відкликав надану ним згоду на відчуження земельних ділянок, про що особисто повідомив ОСОБА_4 . Не зважаючи на це, 6 вересня 2013 року ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_5 договори купівлі-продажу земельних ділянок, за якими ОСОБА_4 без згоди позивача відчужила у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,1250 га з кадастровим номером :01:010:0244 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану в с. Гнідин Бориспільського району, та земельну ділянку площею 0,0293 га з кадастровим номером :01:010:0245 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Гнідин Бориспільського району. Крім того, 6 вересня 2013 року ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, за яким ОСОБА_4 відчужила у власність ОСОБА_5 незакінчений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 . Однак ОСОБА_1 взагалі ніколи не надавав згоду на продаж ОСОБА_4 цього об`єкта нерухомого майна. Ці обставини свідчать про те, що оспорювані договори були укладені з порушенням ст.65 СК України. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, укладений 6 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладені 6 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

1.2. У судовому засіданні ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_2 підтримують позов та наполягають на його задоволенні.

1.3. Представник відповідачів ОСОБА_3 не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що чинним законодавством не передбачена можливість відкликання одним з подружжя згоди на відчуження іншим з подружжя майна, що є об`єктом їх спільної сумісної власності. ОСОБА_4 не було відомо про те, що позивач відкликав згоду на відчуження об`єкта незавершеного будівництва та земельних ділянок. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що, укладаючи оспорювані договори, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діяли недобросовісно. Тому представник відповідачів ОСОБА_3 просить суд відмовити у задоволенні позову.

1.4. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_7 також просить суд відмовити у задоволенні позову.

2. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

2.1. 26 липня 1997 року ОСОБА_8 уклав шлюб з ОСОБА_9 . Після укладення шлюбу ОСОБА_9 було присвоєно прізвище « ОСОБА_10 ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 26 липня 1997 року (а.с.55 т.1).

2.2. 25 липня 2006 року ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким вона придбала земельну ділянку площею 0,1250 га з кадастровим номером :01:010:0244 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану в с. Гнідин Бориспільського району. 19 лютого 2007 року на підставі цього договору ОСОБА_4 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №714904 (а.с.155, 178 т.1).

2.3. В той же день ОСОБА_4 уклала ще один договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.198 т.1), за яким вона придбала також земельну ділянку площею 0,0293 га з кадастровим номером :01:010:0245 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Гнідин Бориспільського району. 19 лютого 2007 року на підставі цього договору ОСОБА_4 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №714903 (а.с.199 т.1).

2.4. 22 жовтня 2008 року за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20675447 від 23 жовтня 2008 року (а.с.153 т.1) та копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.156-160 т.1).

2.5. 6 вересня 2013 року ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва (а.с.15-17 т.1), за яким ОСОБА_4 відчужила у власність ОСОБА_5 незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 .

2.6. В той же день ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.12-14 т.1), за яким ОСОБА_4 відчужила у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,1250 га з кадастровим номером :01:010:0244 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану в с. Гнідин Бориспільського району.

2.7. 6 вересня 2013 року ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_5 ще один договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.9-11 т.1), за яким ОСОБА_4 відчужила у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0293 га з кадастровим номером :01:010:0245 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Гнідин Бориспільського району.

2.8. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 вересня 2013 року (а.с.56 т.1) шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , був розірваний.

2.9. 16 вересня 2013 року ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва (а.с.94-96 т.1), за яким ОСОБА_5 відчужила у власність ОСОБА_6 незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 .

2.10. В той же день ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.91-93 т.1), за яким ОСОБА_5 відчужила у власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,1250 га з кадастровим номером :01:010:0244 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану в с. Гнідин Бориспільського району.

2.11. 16 вересня 2013 року ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_6 ще один договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.97-100 т.1), за яким ОСОБА_5 відчужила у власність ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,0293 га з кадастровим номером :01: 010:0245 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Гнідин Бориспільського району.

2.12. Спірні правовідносини є комплексними та регулюються одночасно главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України, главою 16 «Правочини» розділу IV «Правочини. Представництво» книги першої «Загальні положення» ЦК України.

3. Норми права та стала судова практика, якою керується суд при вирішенні спору.

3.1. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

3.2. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.

3.3. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

3.4. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

3.5. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

3.6. Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 7 вересня 2016 року, згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Така згода за своєю правовою природою є одностороннім правочином. Разом з тим, відсутність такої згоди сама про собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. Так, пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Тому укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі №6-1912цс15, від 30 березня 2016 року у справі №533цс16 тощо.

3.7. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

3.8. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

3.9. Згідно з ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню для ухвалення судового рішення.

3.10. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

3.11. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

4. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

4.1. Встановлено, що земельні ділянки та незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 були придбані ОСОБА_4 в період часу, протягом якого вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_1 . Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц, від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19, в такому випадку презюмується, що земельні ділянки та незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 були спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . В матеріалах цивільної справи відсутні докази, що спростовують вказану презумпцію.

4.2. 15 березня 2012 року ОСОБА_1 оформив нотаріально посвідчену заяву (а.с.103 т.1), в якій він надав згоду ОСОБА_4 на продаж земельної ділянки площею 0,1250 га з кадастровим номером :01:010:0244 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованої в с. Гнідин Бориспільського району, та земельної ділянки площею 0,0293 га з кадастровим номером :01: 010:0245 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Гнідин Бориспільського району. Однак 12 червня 2013 року ОСОБА_1 оформив іншу нотаріально посвідчену заяву (а.с.8 т.1), якою він відкликав попередньо оформлену ним заяву від 15 березня 2012 року. Ця обставина свідчить про те, що станом на 6 вересня 2013 року, тобто станом на день укладення оспорюваних договорів, згода позивача на відчуження ОСОБА_4 земельних ділянок була відсутня. Тому договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладені 6 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суперечать вимогам, передбаченим ч.2, ч.3 ст.65 СК України.

4.3. В матеріалах цивільної справи міститься копія іншої нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 від 15 березня 2012 року (а.с.102 т.1), в першому абзаці якої позивач ніби-то надав ОСОБА_4 згоду на продаж не тільки двох земельних ділянок, а також об`єкту незавершеного будівництва. Однак у вказаній заяві не зазначено навіть адресу розташування цього об`єкту нерухомого майна, а в другому та третьому абзацах заяви взагалі міститься інформація лише щодо земельних ділянок без жодної згадки про об`єкт незавершеного будівництва. Таким чином, зміст другого та третього абзаців заяви не кореспондується зі змістом першого абзацу. З висновку експертів за результатами проведення технічної експертизи документів №1869/15-33/5079/15-34 від 7 квітня 2015 року (а.с.59-68 т.2) вбачається, що в первинний зміст тексту заяви ОСОБА_1 від 15 березня 2012 року, надрукованої на бланку ВРП №593892, були внесені зміни шляхом дописки вертикального елементу пишучим приладом від рук, в результаті чого крапку після слова «адресою» було замінено на кому. Також фрагмент заяви «а також об`єкт незавершеного будівництва» було внесено в заяву ОСОБА_1 від 15 березня 2012 року шляхом додруковування (монтажу) із застосуванням комп`ютерної техніки та друкуючого пристрою з електрографічним способом друку. Крім того, з копії витягу з журналу реєстрації нотаріальних дій (а.с.219-220 т.1) вбачається, що 15 березня 2012 року ОСОБА_1 оформив нотаріально посвідчену згоду на продаж земельних ділянок з кадастровими номерами :01:010:0244 та :01:010:0245. Відомості про надання позивачем згоди на продаж об`єкта незавершеного будівництва в журналі реєстрації нотаріальних дій відсутні. Наведені письмові докази спростовують достовірність копії нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 від 15 березня 2012 року (а.с.102 т.1) та переконливо підтверджують, що позивач ніколи не надавав ОСОБА_4 згоду на продаж незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 . Ця обставина свідчить про те, що договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, укладений 6 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , також суперечить вимогам, передбаченим ч.2, ч.3 ст.65 СК України.

4.4. ОСОБА_1 , допитаний у судовому засіданні в якості свідка, показав, що в 2012 році відносини між ним та ОСОБА_4 були нормальними. Тому, нічого не підозрюючи, позивач надав ОСОБА_4 згоду на продаж земельних ділянок. Однак вже у 2013 році сімейні відносини істотно погіршились. У зв`язку з цим ОСОБА_1 був вимушений відкликати згоду на продаж земельних ділянок, про що він особисто повідомив ОСОБА_4 ще 1 вересня 2013 року. Позивач стверджує, що станом на день укладення оспорюваних договорів ОСОБА_4 було відомо про відсутність його згоди на продаж земельних ділянок. Аналіз показань ОСОБА_1 , а також виявлення підроблення в оформленій ним заяві переконливо свідчить про недобросовісність дій ОСОБА_4 , що полягають в укладенні нею оспорюваних договорів попри відсутність згоди позивача на це. ОСОБА_5 , допитана у судовому засіданні в якості свідка, показала, що вона була знайома не тільки з ОСОБА_4 , а також з ОСОБА_1 . Їй було відомо про істотне погіршення їх сімейних відносин у 2013 році. Проявляючи розумну та логічну передбачуваність, ОСОБА_5 могла та повинна була звернутись до ОСОБА_1 та перевірити дійсність його згоди на продаж об`єкта незавершеного будівництва та земельних ділянок. Та обставина, що ОСОБА_5 не скористалась цією можливістю, також свідчить про її недобросовісність.

4.5. ОСОБА_4 , допитана у судовому засіданні в якості свідка, показала, що їй не було відомо про те, що ОСОБА_1 відкликав згоду на продаж об`єкта незавершеного будівництва та земельних ділянок. Однак достовірність показань ОСОБА_4 спростовується показаннями ОСОБА_1 , оформленою ним заявою від 12 червня 2013 року (а.с.8 т.1), висновком експертів за результатами проведення технічної експертизи документів №1869/15-33/5079/15-34 від 7 квітня 2015 року (а.с.59-68 т.2) та копією витягу з журналу реєстрації нотаріальних дій (а.с.219-220 т.1). На відміну від показань ОСОБА_4 перелічені докази є послідовними та перебувають у тісному взаємному зв`язку. Допитані у судовому свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_11 не повідомили суду обставини, що мали б істотне значення для правильного вирішення спору. За цією ознакою показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11 є неналежними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України.

4.6. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності та порушених прав позивача належить визнати недійсним договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, укладений 6 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладені 6 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

5. Розподіл судових витрат.

5.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

5.2. ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанціями (а.с.1 т.1). Пред`явлений ним позов задоволений в повному обсязі. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Адже солідарне відшкодування судових витрат процесуальним законодавством не передбачено.

5.3. З огляду на це суд вважає, що з кожного відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок (487,20 : 2).

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_6 , про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та об`єкта незавершеного будівництва задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, укладений 6 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шпитковською Сабіною Валеріївною та зареєстрований в реєстрі за №2300.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 6 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шпитковською Сабіною Валеріївною та зареєстрований в реєстрі за №2302.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 6 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шпитковською Сабіною Валеріївною та зареєстрований в реєстрі за №2304.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Повний текст рішення суду складений 24 травня 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець