Дата документу 30.04.2021 Справа № 323/3298/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 323/3298/19Головуючий у 1-й інстанції Гуцал О.П.
Пр. № 22-ц/807/961/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» (надалі - ПрАТ «АСК «ОМЕГА»), ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-4), в якому просив:- стягнути з ПрАТ «АСК «ОМЕГА» на користь позивача 45092,84 грн. в якості майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування; - стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями; - стягнути з ПрАТ «АСК «ОМЕГА» на користь позивача 1200,00 грн. відшкодування за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків; - стягнути з ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» на користь позивача сплачені судові витрати.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї скарги визначено суддю суду першої інстанції Гуцал О.П. (а.с. 19).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 36) у цій справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року (а.с. 160-165) позов ОСОБА_2 у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий 23.09.2015 року Шевченківським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) моральну шкоду, завдану в наслідок ДТП в розмірі 3000,00 грн. витрати на правничу допомогу в розмірі 585,00 грн. та витрати на судовий збір у розмірі 44,95 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 202-210) просила рішення суду першої інстанції скасувати частково в частині стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди завданої внаслідок ДТП в розмірі 3000,00 грн., витрат на правничу допомогу в розмірі 585,00 грн. та витрат на судовий збір у розмірі 44,95 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у стягненні з неї вказаних сум моральної шкоди, витрат на правничу допомогу та витрат на судовий збір.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 196).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 09 лютого 2021 року (а.с. 214), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 236).

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом не скористався.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 , у тому числі в частині відмови у задоволенні його позовних вимог, та відповідач ПрАТ «АСК «ОМЕГА» із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині задоволення позовних вимог позивача до неї про стягнення моральної шкоди завданої внаслідок ДТП в розмірі 3000,00 грн., витрат на правничу допомогу в розмірі 585,00 грн. та витрат на судовий збір у розмірі 44,95 грн.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 і лише в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, - в частині задоволення позовних вимог позивача до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди завданої внаслідок ДТП в розмірі 3000,00 грн., витрат на правничу допомогу в розмірі 585,00 грн. та витрат на судовий збір у розмірі 44,95 грн.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 у цій справі про стягнення моральної шкоди та судових витрат, керувався ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій частині.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції правильно встановлено, що 20.08.2018 року постановою Оріхівського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно зі змістом вказаної постанови суду, 17.12.2017 року о 10 год. 40 хв. на перехресті вул. Гоголя-Воровського в м. Оріхів, Запорізької області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DAEWOO LANOS, н/з НОМЕР_3 на перехресті рівнозначних доріг, не надала переваги у русі транспортному засобу ВАЗ-21083, н/з НОМЕР_4 , водій ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, травмовано водія ОСОБА_1 , та пасажира ОСОБА_4 , чим порушено вимоги п.16.12 Правил дорожнього руху України.

Власником транспортного засобу ВАЗ-21083, н/з НОМЕР_4 , є ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (копія а.с.6).

Ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ч. 6 ст. 82 ЦПК України … постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений ….постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, моральна шкода може відшкодовуватись грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана, з розміром цього відшкодування.

Суд першої інстанції правильно вважав доведеним факт заподіяння позивачу моральної шкоди у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, оскільки внаслідок ДТП було істотно пошкоджено транспортний засіб позивача, він був позбавлений можливості ним користуватись, змушений витрачати час для стягнення завданої шкоди.

Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, зважаючи на вимоги розумності і справедливості суд першої інстанції правильно визначив розмір моральної шкоди в сумі 3000,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат, то суд першої інстанції правильно зазначав таке.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ч. 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач у цій справі користувався правовою допомогою адвоката Лобаченка О.В.

До позовної заяви позивачем у цій справі було долучено докази понесених судових витрат, а саме:- квитанція про сплату судового збору в розмірі 768,40 грн. (а.с.1); - договір про надання правової допомоги №17-12-18 від 17.12.2018 року (а.с.17), розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу (а.с.18) та копія квитанції про сплату витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. (а.с.18).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що, оскільки позовні вимоги задоволені судом першої інстанції в розмірі 5,85% від заявленої суми, то з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача у цій справі підлягає стягненню 5,85% від понесених судових витрат, тобто витрати на правничу допомогу в розмірі 585,00 грн. та витрати на судовий збір у розмірі 44,95 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, а лише відображають позицію ОСОБА_1 , як відповідача у цій справі, яку вона вважає єдино вірною та можливою.

Апеляційним судом встановлено, що постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 20 серпня 2018 року (а.с. 8-9) ОСОБА_1 визнано винною за ст. 124 КУпАП, провадження про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. При цьому, закриття справи із підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, а тому не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності.

Моральна шкода позивача ОСОБА_2 , який дійсно не керував автомобілем ВАЗ-21083, н/з НОМЕР_4 на час ДТП, а був пасажиром та є власником останнього (а.с.6), у цій справі мав право заявляти позовні вимоги та заявляв про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_1 на підставі ст. 23 ч. 2 п. 3 ЦК України, яка полягає у душевних стражданнях, які він, як фізична особа, зазнав у зв`язку із … пошкодженням його вищезазначеного автомобілю в ДТП з вини ОСОБА_1 , а не у зв`язку з ушкодженням його здоров`я у вищезазначеній ДТП (ст. 23 ч. 2 п. 1 ЦК України), завдання яких відповідач у своїй апеляційній скарзі у цій справі заперечувала у повному обсязі.

Той факт, що автомобіль позивача ВАЗ-21083, н/з НОМЕР_4 було саме пошкоджено у вищезазначеній ДТП саме з вини ОСОБА_1 , встановлено постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 20 серпня 2018 року у справі ЄУН 3/323/153/2018 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КпАП України, яка набрала законної сили та була чинною на час розгляду цієї справи судом першої інстанції була чинною (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), та не підлягає доказуванню в силу вимог ст. 82 ч. 6 ЦПК України.

Відсутність з боку позивача досудового врегулювання спору з відповідачем ОСОБА_1 у будь-якій спосіб не могло бути підставою для відмови у задоволенні позову позивача у цій справі судом першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження.

Суд першої інстанції правильно вважав доведеною моральну шкоду позивача у цій справі у розмірі 3000,00 грн. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Позивач у цій справі заявляв позовні вимоги про стягнення моральної шкоди лише до одного із відповідачів, а саме: ОСОБА_1 , яка є належним відповідачем до останніх у повному обсязі, враховуючи вищевикладені встановлені судом першої інстанції фактичні обставини у цій справі (відсутність правових підстав для стягнення будь-якої шкоди з відповідача ПрАТ «АСК «ОМЕГА», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 по її автомобілю на час ДТП, на користь позивача через порушення порядку та строку повідомлення цієї страхової компанії про ДТП та звернення до останньої; незаявлення позивачем у цій справі взагалі моральної шкоди у зв`язку із пошкодження його здоров`я в ДТП на підставі ст. 23 ч. 2 п. 1 ЦПК України(фізичний біль та страждання, які фізична особа зазнала у зв`язку з…іншим ушкодженням здоров`я ).

Суд першої інстанції розглянув дану справу в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, з додержанням вимог ЦПК України, в межах вимог позивача (ст. 13 ч. 1 ЦПК України) та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

В силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України апеляційний суд переглядає дану справу лише в межах позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, зокрема в частині розміру моральної шкоди позивача, завданої в ДТП з її вини при вищевикладених обставинах, відсутні.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема відповідачем ОСОБА_1 апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті в частині, яка є предметом апеляційного оскарження.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. ст. 133, 133, 141 ЦПК України, пропорційно до суми задоволених позовних вимог позивача у цій справі, було вирішено питання про розподіл понесених документально підтверджених судових витрат позивача, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, або ж його зміни.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу ОСОБА_1 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок позивача ОСОБА_2 будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2020 року у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, залишити без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 30.04.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.