Дата документу 28.05.2021
Справа № 334/3619/21
Провадження № 2/334/2861/21
УХВАЛА

28 травня 2021 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Філіпова І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення грошових коштів ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення грошових коштів.

У матеріалах справи міститься заява позивача про звільнення від сплати судового збору.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (§ 44 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; § 63, 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Вимога про сплату судового збору є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (§ 111 рішення Європейського суду з прав людини від 20 лютого 2014 року у справі «Shishkov v. Russia»).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

З заяви вбачається, що єдиним джерелом доходу позивачки є пенсія, цей доход витрачається на харчування, ліки та утримання домогосподарства.

На підтвердження зазначених обставин позивачка надала суду довідку з пенсійного фонду реєстр зарахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу за період 2005 року по 2017 роки, що на дає можливим суду перевірити дійсні нарахування коштів на ім`я ОСОБА_1 хоча б за останній рік.

Разом з тим, позивачка надає до суду довідку Вих.№від 15.03.2021 згідно якої з позивачки було утримано за період з 01.03.2021 по 31.03.2021 року суму у розмірі 6 726 грн. 20 коп. на користь ТОВ ФК «Управління активами», що суперечить твердження позивача, що вона отримує пенсію у розмірі 2400 грн.

Разом з тим, доказів на підтвердження скрутного майнового стану позивачка суду не надала.

Суд вважає, що зазначені ОСОБА_1 обставини не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову позивачу у звільненні від сплати судового збору.

Керуючись ст. 136 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення грошових коштів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Філіпова І. М.