Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1386/19
Провадження № 2/935/26/21
РІШЕННЯ

Іменем України

11 травня 2021 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді- Янчук В.В.,

за участі секретаря судових засідань - Кумечко С.М.,

перекладача - Вітенко З.М.

сторін:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ домоволодіння та земельних ділянок в натурі між співвласниками та припинення права спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , про поділ домоволодіння та земельних ділянок в натурі між співвласниками та припинення права спільної часткової власності.

В обгрунтування позовних вимог вказав, що ОСОБА_1 є власником ѕ частин будинку та ѕ частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0340, площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка); ѕ частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0341 площею 0,0383 га для ведення особистого селянського господарства та ѕ частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0342 площею 0,1900 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Власником іншої ј частини будинку та земельних ділянок є брат ОСОБА_3 .

Позивач звернувсь до відповідача з письмовою пропозицією щодо поділу домоволодіння та земельних ділянок в натурі відповідно до часток, належних їм у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на земельні ділянки та житловий будинок, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та укладення договору про поділ домоволодіння та земельних ділянок в натурі, який засвідчили нотаріально. Позивачем було запропоновано відповідачу виділ в натурі ј частки домоволодіння та земельних ділянок, однак домовленості про спосіб виділення частки не досягнуто. Між сторонами постійно виникають суперечки щодо порядку володіння та користування будинком та земельними ділянками, відповідач чинить перешкоди у користуванні належним на праві спільної часткової власності позивачу майном, а тому вимушений звернутись до суду.

З врахуванням уточнених позовних вимог позивач просить: провести поділ житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , поділити в натурі житловий будинок, загальною площею 65,2 кв.м. та господарські споруди між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідно до часток у спільній частковій власності та виділити в натурі позивачу ОСОБА_1 ѕ частки , а відповідачу ОСОБА_3 -1/4 частку житлового будинку та господарських споруд за варіантом 1 (додатку№ 2 ) висновку комплексної судової експертизи №208/08/2020. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за відхилення від частки у розмірі 380 грн. та припинити право спільної часткової власності на житловий будинок та господарській споруди.

Провести поділ земельних ділянок, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відповідно до варіанту 1 (додатку№ 4 та Додатку № 6) висновку комплексної судової експертизи № 280/08/2020. Припинити право спільної часткової власності на земельні ділянки. Стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити. Позивач вказав, що спільно з відповідачем вони приблизно в 2014 році знесли хлів та побудували на тому місці два сараї та літню кухню. З відповідачем не можуть дійти згоди щодо виділу в натурі частини будинку та земельних ділянок відповідно до належних часток, а тому просить виділити належні йому частку будинку та земельних ділянок за варіантом 1 (додатку № 2 ,4, 6) висновку комплексної судової експертизи №208/08/2020.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 щодо позовних вимог заперечили, та просили суд поділити житловий будинок відповідно до варіанту 2 поділу житлового будинку висновку експертів № 208/08-2020 від 28.08.2020, а земельну ділянку за варіантом 2 поділу земельної ділянки, відповідно висновку експертів № 208/08-2020 від 28.08.2020. З письмового відзиву та пояснень в судовому засіданні слідує, що варіант 1 поділу житлового будинку є несправедливим та нерівним по відношенню до відповідача, за вказаним варіантом позивач отримує більше переваг, що не враховані експертом, зокрема не були враховані погріб та вбиральня, які не включені до поділу, які територіально будуть знаходитись на земельній ділянці позивача, що позбавляє право відповідача користуватись ними. Експертами включено до об`єктів поділу на місці хліва літню кухню «Д», сарай «Г» та «Ж», які вони разом збудували з позивачем в 2014 р., однак не визначено вартість цих об`єктів. До поділу не включено огорожу. Відповідач користується будинком все життя, а позивач почав користуватись ним кілька років.

Вислухавши сторони, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.08.2005 р. та договору дарування від 09.07.2019. Позивачу ОСОБА_1 та праві спільної часткової власності, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.08.2005 р. та договорів дарування від 09.07.2015 р. належить ѕ частки земельних ділянок: земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:001:0340, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), земельної ділянки площею 0,0383 га, кадастровий номер :01:001:0341, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки площею 0,19 га, кадастровий номер :01:001:0342 для ведення особистого селянського господарства. Вказані земельні ділянки розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачу ОСОБА_3 належить на праві власності в порядку спадкування ј частка вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями та ј частки вищевказаних земельних ділянок.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 173198678 від 09.07.2019 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 63,1 кв.м., житловою площею -31,3 кв.м., до будинку належить: хлів «Б», літня кухня «В», ворота 1, огорожа 2.

Як вбачається з технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 , що виготовлений станом на 12.08.2019 КП`Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, житловий будинок загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 46,6 кв.м., до будинку належить: літня кухня «В», сарай «Г» - 2014 р., літня кухня «Д» - 2014 р., сарай «Ж» - 2014 р., № 1-2 огорожа.

Згідно висновку експертів №208/08-2020 за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи вбачається, що поділ житлового будинку та належних будівель і споруд, що розташовані за адресою по АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників в розмірі ј та ѕ та з відступом від часток вбачається можливим. На розгляд суду пропонується можливі варіанти поділу житлового будинку, господарських будівель і споруд із зазначенням розміру частки та площі та по вартості, що становить приміщення, які пропонуються виділити кожному із співвласників, розміру компенсації у зв`язку з відхиленням від розміру часток співвласників, переліку необхідних будівельних робіт в будинку для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які пропонується виділити співвласникам. Також, у висновку зазначено, що станом на дату проведення дослідження хлів (літ.»Б») відсутній. Сарай (літ.»Г)», літня кухня (літ.»Д») та сарай (літ.»Ж»), які розташовані на місцерозташуванні хліва (літ.»Б») не входять до складу майна, яке підлягає поділу, відсутні відомості про те ким та коли було побудовано вказані об`єкти, а тому вартість цих об`єктів не враховується під час визначення фактичної частки та розміру компенсації.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з частинами першою-другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести з несуттєвим відступленням від розміру ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

За змістом ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку встановленому законом і таке право підлягає державній реєстрації.

Єдиною відмінністю поділу об`єкта нерухомого майна в натурі від виділу з нього частки є наслідки до яких вони призводять. А саме у результаті поділу об`єкта нерухомого майна право спільної часткової власності на такий об`єкт припиняється для всіх співвласників. Це означає, що отримавши у натурі певну частину нерухомого майна кожен співвласник стає одноособовим власником своєї частини - самостійного об`єкта нерухомого майна. Що стосується виділу, то він припиняє права спільної часткової власності лише для особи, яка отримала в натурі свою частину.

Тобто поділом є вихід з кола співвласників всіх суб`єктів права, а виділом лише одного співвласника зі складу трьох або більше співвласників.

Отже, поділ нерухомого майна в натурі та виділ частки у майні, яке перебуває у спільній частковій власності не є тотожними.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Пунктами 2.5-2.6 Інструкції передбачено, що при підготовці документів про поділ нерухомого майна суб`єкти господарювання проводять такі дії:

уточнюється кількість основних будинків і допоміжних будівель, що входять до складу об`єкта нерухомого майна, виявляються і вносяться до матеріалів технічної інвентаризації поточні зміни в будинках, будівлях, спорудах;

за відсутності нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинками, будівлями та спорудами беруться до уваги заяви всіх співвласників, підписи яких засвідчені нотаріально.

Після цього готується Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1), який містить такі дані: а) кому належить об`єкт нерухомого майна; б) на підставі яких правовстановлювальних документів; в) повну технічну характеристику об`єкта нерухомого майна; г) фактичне користування будинками (приміщеннями), будівлями та спорудами між співвласниками; ґ) який документ підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою; д) склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси; е) пропозиції щодо можливих розмірів земельних ділянок, що закріплюються за новими (виділеними) об`єктами з урахуванням обмежень (обтяжень) на використання земельних ділянок відповідно до затвердженої містобудівної документації та земельного законодавства (варіанти поділу додаються).

Розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, вказаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку (п.3.1-3.3. Інструкції»).

Відповідно до п.3.11. Інструкції за наявності самочинно збудованих (реконструйованих, перепланованих) об`єктів нерухомого майна документи щодо виділу готуються тільки після визнання права власності на них відповідно до закону. Самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна до розрахунку не включаються.

Відповідно до статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, таким чином виключає це майно із цивільного обороту.

Таким чином, самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (ч.2 ст. 376 ЦК України).

У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні, відповідно до положень статтей 186, 381 ЦК України є приналежністю головної речі (будинку). Положення ч. 5 ст. 376 ЦК України не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок. Прийняття в експлуатацію таких об`єктів нерухомості здійснюється відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затверджений наказом Міністрерства регіонального розвитку, будівницва та житлово-комунального господарства України від 03.07.2018 р. № 158.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року справі № 6-130цс13, постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 № 61-12св17, від 20.11.2019 № 344/8200/14-ц.

Таким чином, до складу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 входять об`єкти самочинного будівництва, а саме: сарай (літ.»Г)», літня кухня (літ.»Д») та сарай (літ.»Ж»), даних про прийняття в експлуатацію вказаних об`єктів відповідно до норм чинного законодавства матеріали справи не містять та сторонами не надані, а тому суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позових вимог в частині поділу житлового будинку.

Щодо позовних вимог в частині поділу земельних ділянок, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно ч. 3 ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності має право, зокрема, вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення.

Згідно висновку експертів №208/08-2020 за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0341 та :01:001:0342 мають однакове цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Поділ земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0341 не проводився, а вказану земельну ділянку пропонується надати в користування ОСОБА_1 . Частку в площі земельної ділянки з кадастрвим номером :01:001:0341 ОСОБА_1 пропонується виділити в земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0342. Варінт поділу земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0342 загальною площею 0,1900 га розроблений із відступом від ідеальних часток співвласників та з урахуванням площі земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0341.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо поділу житлового будинку, а тому за вказаних обставин не підлягає виділу земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0340 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Не підлягають до задоволення і позовні вимоги щодо виділу позивачу часток земельних ділянок з кадастовим номерами :01:001:0341 та :01:001:0342, оскільки за вищевказаним висновком експертів поділ земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0341 загальною площею 0,0383 га не проводився, а варіант поділу земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0342 загальною площею 0,1900 га розроблений із відступом від ідеальних часток співвласників та з урахуванням площі земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0341.

Відповідно до частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку , що позовні вимоги є такими, що не знайшли своє обгрунтування, а в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 316, 317, 356 358, 364, 376 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ домоволодіння та земельних ділянок в натурі між співвласниками та припинення права спільної часткової власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області.

Повне рішення суду складено: 20 травня 2021 року.

Сторони у справі:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Янчук В.В.