Дата документу 02.06.2021
Справа № 334/815/21
Провадження № 2/334/1731/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Турленко К.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Кузнєцова Д.О.

представника відповідача-3 адвоката Габуєва Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про вселення,

установив:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів із вимогою про його вселення у квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що йому на праві власності належить 37/100 названої квартири. Рішенням суду від 24.03.2020 року встановлено порядок користування квартирою, але відповідачі все одно чинять перешкоди позивачу у користуванні спільним майном, а саме: не впускають його до квартири, провокують бійки, ображають його, погрожують фізичною розправою. При цьому у квартирі знаходяться його речі.

Відповідач ОСОБА_4 подав відзив на позовну заяву у якому заперечив проти позовних вимог, вказавши на те, що позивачем не надано жодного доказу того, що права позивача дійсно порушені і його не впускають до квартири.

Відповідач ОСОБА_3 також подала до суду відзив на позов, у якому зазначила, що спору між сторонами не існує, а твердження про те, що вони (відповідачі) провокують бійки, погрожують позивачу тощо не відповідають дійсності.

Відповідач ОСОБА_2 у своєму відзиві на позовну заяву так само вказав на те, що спору між сторонами не існує, а твердження про те, що вони (відповідачі) провокують бійки, погрожують позивачу тощо не відповідають дійсності.

Позивач подав заперечення у яких висловив думку про те, що якщо відповідачі не заперечують проти його вселення вони мають визнати позовні вимоги. Крім того, вказав на те, що один з відповідачів ОСОБА_4 є молодим та, відповідно, має одружитись і в подальшому не буде проживати у спірній квартирі, а відтак не в повній мірі розуміє ситуації, що склалась і можливо не хоче її вирішувати.

Також позивач подав до суду відповідь на відзив у якому зазначив, що 20.08.2020 року він неодноразово звертався до поліції у зв`язку із тим, що відповідачі викинули його стіл та чинили перешкоди у потраплянні до квартири. Також позивачем надано рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2005 у справі №2-2019/2005, яким у примусовому порядку вселений до вищевказаної квартири попередній співвласник ОСОБА_5 .

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою суду від 16.02.2021 року відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 16.03.2021 року.

Підготовче судове засідання, яке відбулось 16.03.2021 року відкладено за клопотанням представника позивача для надання часу на підготовку відповіді на відзиви.

Ухвалою суду від 07.04.2021 року закрито підготовче судове засідання, розгляд справи по суті призначено на 26.04.2021.

У судовому засіданні, яке відбулось 26.04.2021 року оголошено перерву після допиту свідка для проведення судових дебатів. Судове засідання призначено на 14.05.2021 року.

Судове засідання призначене на 14.05.2021 року відкладено на 02.06.2021 року за клопотанням сторін для надання часу для вирішення можливості примирення.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом.

Позивач ОСОБА_1 є власником 37/100 квартири АДРЕСА_1 . Його право власності підтверджується договором міни від 05.04.2007 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_6 (а.с. 9).

Відповідачі є власниками 63/100 квартири АДРЕСА_1 . Право власності відповідачів підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 , яке видано 06.09.2000 року Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради (а.с. 36).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2020 року у справі №334/676/20 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : виділено в користування ОСОБА_1 ізольовану кімнату № 3 площею 10,7 кв.м. (за планом квартири АДРЕСА_2 ), в спільному користуванні співвласників залишити: кухню, коридор, комору, ванну кімнату, вбиральню (туалет), інші приміщення (а.с. 10-11).

IV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до вимог статті 47 Конституції України держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Стаття 391 ЦК України наділяє власника правом вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Судом встановлено, що порядок користування квартирою АДРЕСА_2 визначено рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2020 року у справі №334/676/20.

Позивач у судових засіданнях пояснив суду, що у відповідності до вимог зазначеного вище рішення суду йому виділено ізольовано кімнату № 3 площею 10,7 кв.м. (за планом квартири) у якій він розмістив свої речі та якою він користувався. Сам позивач підтвердив, що відповідачі не заперечують його права на вказану кімнату та не перешкоджають йому у доступі до неї.

Позивач та допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 вказали, що до квартири АДРЕСА_2 вони потрапили, використовуючи ключі, які наявні у позивача. Так само відповідачі не перешкоджали їм перебувати у кімнаті, яка перебуває у користуванні позивача. З наданих суду пояснень фактично можливо зробити висновок, що конфліктна ситуація, описана свідком, виникла не через чинення перешкод у доступі до квартири чи кімнати, а через порядок користування спільним майном (які речі мають бути розміщенні на кухні, попередження відповідачів про те, що позивач прийде із гостями тощо).

Також, дослідивши надані позивачем докази відповідь поліції стосовно звернень позивача (а.с. 67), суд встановив, що звернення позивача до поліції стосувались сварки з сусідами. Позивач пояснив суду, що у той день спочатку не зміг потрапити до квартири, оскільки вона була замкнута зсередини, але через деякий час, відповідачі відкрили двері та надали йому доступ до квартири.

Позивач вказав, що після цього інциденту, який відбувся 20.08.2020 року, він більше не приходив до квартири. При цьому як часто позивач до цього користувався своєю кімнатою позивач не пояснив.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тобто завданням суду є саме захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, у даному випадку права власності позивача, зокрема, його право користування своїм майном.

Дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов висновку про те, що порушення права позивача у користуванні його власністю зі сторони відповідачів відсутнє.

Термін «примусове вселення», тобто таке, що здійснюється за рішенням суду, визначено у Законі України «Про виконавче провадження». За змістом частини другої статті 67 названого Закону: «примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.»

Так, рішенням суду від 24.03.2020 року у справі №334/676/20 вже визначено порядок користування спільної власністю, і, по суті, сам позивач визнав, що відповідачі його дотримуються, адже вони не займали виділеної йому кімнати, надавали йому доступ до квартири. Доказів наявності реальних перешкод, наприклад, фактів зміни замків на вхідних дверях чи дверях до кімнати, розміщення у кімнаті позивача сторонніх речей тощо, у виконанні рішення суду позивачем не надано.

Суд дійшов висновку, що фактично між сторонами існує неузгодженість у правилах сумісного проживання і дотримання норм добросусідства, та, можливо, неприязні стосунки, які інколи властиві сусідам, але спору щодо порушення прав позивача у вільному доступі до його власності між сторонами немає.

Крім того, суд вважає недоречними у цьому випадку посилання позивача на наведені ним положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, і відповідні рішення Європейського суду з прав людини процитовані у позові. Адже, вказані рішення ЄСПЛ стосуються втручання держави у використання особою відповідних прав, а у даному випадку сторонами спору є приватні особи.

Порушення норм Конвенції та протоколу до неї суд так само не вбачає, оскільки відповідачами не вчинено дій, які мають на меті позбавлення позивача його власності або ж втручання у таке право.

До закінчення судових дебатів у справі сторонами не подано доказів сплати ними витрат у зв`язку з розглядом справи.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про вселення відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Повний текст рішення складено та підписано 03.06.2021 року.

Суддя: Ю.Ю. Бредіхін