Номер провадження: 22-ц/813/2344/21
Номер справи місцевого суду: 509/62/20
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 509/62/20

Номер провадження: 22-ц/813/2344/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач Авангардівська селищна рада Овідіопольського району Одеської області,

- третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Кириченка П.Л. 27 листопада 2020 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області на її користь: 1) матеріальну шкоду в розмірі 145 138,30 грн.; 2) моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.. Позивачка також просить стягнути вартість експертизи у розмірі 5 652 грн. та судовий збір.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що 01 травня 2019 року, в період з 13.00 до 13.30 годин на транспортний засіб, державний реєстраційний номер - НОМЕР_1 , який був припаркований на узбіччі дороги біля будинку по АДРЕСА_1 , впав стовп електричних опор, який у свою чергу впав від падіння дерева на електромережу. Внаслідок падіння стовпа на автомобіль, транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Розмір матеріальної шкоди складає 145 138.30 грн., відшкодування моральної шкоди складає 30 000 грн. (а. с. 1 - 7).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву Авангардівська селищна рада Овідіопольського району Одеської області вказує, що вимоги не визнає та просить відмовити в позові.

Авангардівська селищна рада Овідіопольського району Одеської області зазначає, що: 1) ОСОБА_1 не може вважатись належним позивачем щодо вимог про стягнення матеріальної шкоди у зв`язку із пошкодженням 01.05.2019 р. автомобілю, оскільки він перебував у користуванні позивачки, яка не є його власником; 2) у Висновку експерта № 19-2379/2380 від 16.08.2019 р. не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та про те, що висновок підготовлено для подання до суду; 3) передача лісозахисних насаджень до комунальної власності не відбувалась, у зв`язку із чим Авангардівська селищна рада Овідіопольського району не має повноважень щодо реалізації норм Правил відносно майна (об`єктів), які не належать до комунальної власності; 4) електрична опора не є комунальною власністю селищної ради, як не є комунальною власністю зелені насадження уздовж вулиці (а. с. 146 - 151).

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачка звернувся з позовними вимогами про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на норми цивільного законодавства, які регулюють питання захисту власності. ОСОБА_1 , будучи належним користувачем та близькою родичкою власника автомобіля, не є тією особою, яка має право вимагати відшкодування шкоди, тобто ОСОБА_1 не є належним позивачем (а. с. 182 - 183).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення про захист права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право). Такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну (а. с. 186 - 190).

2.6 Узагальнені доводи відповідача в апеляційному суді

Авангардівська селищна рада Овідіопольського району Одеської області не скористалась право надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

28 грудня 2020 року апелянтом було подано апеляційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 листопада 2020 року (а. с. 186- 190).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.01.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 листопада 2020 року залишено без руху (а. с. 209).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки (а. с. 212 - 213).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 листопада 2020 року (а. с. 216).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи (а. с. 217).

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення Авангардівській селищній раді Овідіопольського району Одеської області повернулося до суду з приміткою пошти «отримано 16.02.2021» (а. с. 218).

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 повернулося до суду з приміткою пошти «отримано 18.02.2021» (а. с. 219).

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 повернулося до суду з приміткою пошти «отримано 18.02.2021» (а. с. 220).

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що Авангардівська селищна рада Овідіопольського району Одеської області та ОСОБА_2 є повідомленими про розгляд справи в апеляційному суді.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа за предметом позову (стягнення матеріальної та моральної шкоди) та ціною позову (180 940,90 грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників та без проведення судового засідання.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

01 травня 2019 року в період з 13.00 до 13.30 годин на транспортний засіб, державний реєстраційний номер - НОМЕР_1 , який був припаркований на узбіччі дороги біля будинку по АДРЕСА_1 , впав стовп електричної опори, який у свою чергу впав від падіння дерева на електромережу. Внаслідок падіння стовпа на автомобіль, транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 01.05.2019 р., складеного слідчим Овідіопольського ВП ГУНП України в Одеській області старшим лейтенантом поліції Добровим В.О., падіння дерева зумовило падіння 2-х залізобетонних електроопор (стовпів) (а. с. 71).

Власником транспортного засобу марки «DAIHАTSU TERIOS», 2011 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , є третя особа - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 01.04.2011 року (а. с. 8).

Позивачка зазначила, що вона є належним користувачем вищевказаного транспортного засобу на підставі вільного передання Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що відповідає вимогам п.п.2.2. ПДР.

Матеріальна шкода складає 145 138,30 грн., що підтверджує висновком експерта №19-2379/2380 від 16 серпня 2019 року (а. с. 12).

Відповідно до листа Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області №638 від 20.05.2019 року, захисні насадження лінійного типу уздовж вулиці Южна в смт. Авангард при формуванні території смт. Авангард були включені в межі населеного пункту (а. с. 84).

Відповідно до листа Акціонерного товариства «Одесаобленерго» №101/34/03-3049 від 12.06.2019 року, по опорах на узбіччі вул. Южна проходять мережі зовнішнього освітлення, які належать Авангардській селищній раді (а. с. 86).

02.02.2011 року між Центральним РЕМ AT «Одесаобленерго» та Авангардівською сільською радою укладений договір №5731 Ц від 02.02.2011 року про постачання електричної енергії на підключення вуличного освітлення по АДРЕСА_2 (а. с. 94).

Згідно акту №2778/1 Ц від 16.07.2015 року розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін межа відповідальності за стан та обслуговування електромереж установлюється на вхідних клемах до облікового автоматичного вимикача в РУ 0,4 кВ ТП 2963 в бік об`єкту. Кабельна лінія (КЛ) 0,4 кВ від РУ 0,4кВ ТП 2663 до першої опори та ПЛ 0,22 кВ вуличного освітлення від цієї опори знаходиться у зоні відповідальності Авангардівської сільської ради (а. с. 100).

Відповідно до листа №101/34/03-4523 від 27.08.2019 року Акціонерного товариства «Одесаобленерго», в результаті обстеження виявлено, що повітряна лінія освітлення вул. Північна приєднана до мереж вуличного освітлення по вул. Польова, яка в свою чергу живиться від ТП 2963 (а. с. 92).

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів не погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів невірно встановив обставини по справі, дійшов неправильного вищезазначеного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. Висновки суду не відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального та процесуального права.

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді справи не враховував, що захист права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну, заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право

в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306).

Відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Так, власником транспортного засобу марки «DAIHАTSU TERIOS», 2011 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , є третя особа - ОСОБА_3 .. Позивач є належним користувачем вищевказаного транспортного засобу на підставі вільного передання Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що відповідає вимогам п.п.2.2. ПДР.

Отже, на підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 має право на відшкодування шкоди, завданої майну, що перебувало у її володінні та користуванні.

Частина 1 статті 1187 ЦК України, визначає, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Майнова відповідальність (в тому числі і моральна) за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, повинна наставати як при цілеспрямованому його використанні, так і при мимовільному прояві його шкідливих властивостей.

Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01 травня 2019 року в період з 13.00 до 13.30 годин на транспортний засіб державний реєстраційний номер - НОМЕР_1 , який був припаркований на узбіччі дороги біля будинку по АДРЕСА_1 , впав стовп електричної опори, який у свою чергу впав від падіння дерева на електромережу. Внаслідок падіння стовпа на автомобіль, транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Так, існуючі зелені насадження уздовж вулиці Южна в смт. Авангард первісно створювались як лісозахисні смуги земель сільськогосподарського призначення, тобто як захисні насадження лінійного типу, що відповідно до ч. 1 ст. 4 Лісового кодексу України дозволяло їх віднести до лісового фонду України.

Згідно ст. 7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

При формуванні території смт. Авангард захисні насадження лінійного типу були включені в межі населеного пункту. Отже, зелені насадження, що розташовані по АДРЕСА_1 перебувають у комунальній власності територіальної громади, а саме - Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області. Тому, колегія суддів критично ставиться до тверджень відповідача, що ці насадження до комунальної власності територіальної громади відповідним органом державної влади, який здійснював права власності на них, не передавались.

Відповідно до п. 3.1 Правил утримання зелених насаджень до об`єктів благоустрою у сфері зеленого господарства населених пунктів належать: парки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, гідропарки, лугопарки, лісопарки, буферні парки, районні сади; дендрологічні парки, національні, меморіальні та інші; сквери; міські ліси; зони рекреації; зелені насадження в охоронних та санітарно-захисних зонах, зони особливого використання земель; прибережні зелені насадження; зелені насадження прибудинкової території.

Відповідно до п. 3.2 Правил елементами благоустрою є покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Пунктом 2.1 Правил передбачений такий вид зелених насаджень, як зелені насадження спеціального призначення - насадження транспортних магістралей і вулиць; на ділянках санітарно-захисних зон довкола промислових підприємств; виставок, кладовищ і крематоріїв, ліній електропередач високої напруги; лісомеліоративні, водоохоронні, вітрозахисні, протиерозійні, насадження розсадників, квітникарських господарств, пришляхові насадження в межах населених пунктів.

У протоколі огляду місця події від 01.05.2019 р., складеного слідчим Овідіопольського ВП ГУНП України в Одеській області старшим лейтенантом поліції Добровим В.О., зазначено, що падіння дерева зумовило падіння 2-х залізобетонних електроопор (стовпів) (а. с. 71).

Встановлено, що між Центральним РЕМ AT «Одесаобленерго» та Авангардівською сільською радою укладений договір №5731 Ц від 02.02.2011 року про постачання електричної енергії на підключення вуличного освітлення по АДРЕСА_2 .

Згідно акту №2778/1 Ц від 16.07.2015 року розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін межа відповідальності за стан та обслуговування електромереж установлюється на вхідних клемах до облікового автоматичного вимикача в РУ 0,4 кВ ТП 2963 в бік об`єкту.

Повітряна лінія освітлення вул. Південа (Южна) приєднана до мереж вуличного освітлення по АДРЕСА_2 , яка в свою чергу живиться від ТП 2963.

Відповідно до листа AT «Одесаобленерго» від 27.08.2019 року, Авангардівська сільська рада здійснює оплату AT «Одесаобленерго» за користування електричною енергією на освітлення вулиць Польова, Урожайна, Сосюри через засоби обліку електроенергії, які встановлені в ТП 2963 та в суму оплати входить освітлення АДРЕСА_3 , так як вона живиться від ПЛ 0,22 кВ по вул. Польова.

Згідно акту розмежування балансової належності межа відповідальності між AT «Одесаобленерго» та Авангардівською сільською радою знаходиться в РУ 0,4 кВ ТП 2963. Таким чином, кабельна лінія (КЛ) 0,4 кВ від РУ 0,4кВ ТП 2663 до першої опори та ПЛ 0,22 кВ вуличного освітлення від цієї опори знаходиться у зоні відповідальності Авангардівської селищної ради.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що зелені лінійні насадження по вулиці Южна перебувають на території смт. Авангард, тобто у межах відповідальності Авангардівської селищної ради. Вуличне освітлення від опори по вулиці Южна знаходиться також у зоні відповідальності Авангардівської селищної ради.

На підтвердження розміру матеріальної шкоди позивачка надала висновок експерта № 19- 2379/2380 від 16.08.2019 р. експертного авто-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу, виконаний судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, згідно якого матеріальна шкода складає -145 138,30 грн..

У ході розгляду справи відповідачем не спростовано висновків експертного вказаного авто-товарознавчого дослідження.

Отже, на підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди є доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини зауважив, що: «рішенням від 06 січня 1999 року Мелітопольський міський суд частково задовольнив вимоги заявника. Ухвалою від 16 лютого 1999 року Запорізький обласний суд підтримав рішення від 06 січня 1999 року. Суд констатував, зокрема, що переїзд заявника до м. Володимира мав тимчасовий характер і місцем його постійного проживання залишився ОСОБА_4 . Таким чином, суд визнав право заявника на вільне користування спірною квартирою у м. Мелітополі. Проте суд відхилив позов заявника щодо відшкодування завданої моральної і матеріальної шкоди, зазначивши, що у порушенні кримінальної справи щодо зникнення речей заявника було відмовлено 15 лютого 1996 року (див. параграф 36 нижче). З цього приводу суд зауважив, що ні сума вимоги, ні факт матеріальної шкоди, нібито спричиненої інститутом заявнику, не були підкріплені доказами. Крім того, суд відмітив, що «відшкодування моральної шкоди у житлово-правових спорах законом не передбачено». У цьому контексті Суд особливо здивований тим, що в своєму рішенні від 06 січня 1999 року Мелітопольський міський суд відхилив позов про відшкодування шкоди, завданої заявнику, посилаючись на те, що «відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає, так як воно не передбачено національним законодавством». Суд нагадує, що заявник звертався з заявою до суду про відшкодування шкоди, яка була спричинена йому внаслідок проникнення в його квартиру та неможливістю користуватись нею».

Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК України при визначені розміру компенсації моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості.

За таких обставин, апеляційний суд, з урахуванням вимог розумності та справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі - 5 000 грн.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , є доведеними частково, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 за вищевказаного обґрунтування.

3.6 Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, необхідно остаточно змінити розподіл судових витрат.

На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені нею та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в суді першої інстанції 2 276,30 грн. (а. с. 89), 16,50 грн. (а. с. 125), за проведення експертного дослідження 5 652 грн. (а. с. 65), в апеляційній інстанції 1 135,00 грн. (а. с. 214), разом 9 079,80грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 86%, у розмірі 7808.63 грн.

3.7 Дата ухвалення постанови, порядок та строк касаційного оскарження

За правилами, передбаченими ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справи,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 листопада 2020 року,- скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (юридична адреса: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Добрянського, 26, індекс 67806, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою - АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду у розмірі 145 138 (сто сорок п`ять тисяч сто тридцять вісім) грн. 30 коп..

Стягнути з Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (юридична адреса: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Добрянського, 26, індекс 67806, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою - АДРЕСА_1 ) відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп..

В решті позову відмовити.

Стягнути з Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (юридична адреса: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Добрянського, 26, індекс 67806, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою - АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі - 7808 (сім тисяч вісімсот вісім) грн. 63 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді О. В. Князюк

С. О. Погорєлова