Єдиний унікальний номер 234/6404/19
Номер провадження 22-ц/804/37/21
Єдиний унікальний номер 234/6404/19 Головуючий у 1 інстанції Демидова В.К.
Номер провадження 22-ц/804/37/21 Доповідач Агєєв О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів Гапонова А.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 234/6404/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Регіональний сервісний центр в Донецькій області Міністерства внутрішніх справ, про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та застосування наслідків недійсності правочину, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 липня 2019 року у складі судді Демидової В.К., -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Регіональний сервісний центр в Донецькій області Міністерства внутрішніх справ, про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та застосування наслідків недійсності правочину.

Свої вимоги мотивувала тим, що 21 липня 2017 року від її (позивача ОСОБА_1 ) імені, діючи за дорученням, третя особа ОСОБА_4 уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір купівлі-продажу транспортного засобу, а саме автомобілю марки Mitsubishi Colt 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 . Даний автомобіль по теперішній час покупцю не переданий, фактично знаходиться у позивача, грошові кошти за договором не передані, акт приймання-передачі не підписаний, тобто не виконані зобов`язання, що виникли з правочину. Згодом чоловіку позивачки ОСОБА_3 стало відомо, що даний транспортний засіб було відчужено без його згоди третій особі. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та Реєстраційної картки ТЗ транспортний засіб марки Mitsubishi Colt 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 д/н НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 . У зв`язку з чим просить визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу Mitsubishi Colt 2007 року випуску д/н НОМЕР_2 ; застосувати наслідки недійсності правочину шляхом скасування реєстрації транспортного засобу Mitsubishi Colt 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 д/н НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 , повернути ОСОБА_1 реєстрацію транспортного засобу Mitsubishi Colt 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 д/н НОМЕР_2 .

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Регіональний сервісний центр в Донецькій області Міністерства внутрішніх справ про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та застосування наслідків недійсності правочину задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу транспортного засобу Mitsubishi Colt 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 д/н НОМЕР_2 №1443/2017/551285 від 21.07.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - недійсним. В решті позовних вимог відмовлено.

На зазначене судове рішення ОСОБА_5 , особою, яка не брала участі у справі, подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 липня 2019 року у справі № 234/6404/19, та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що 08 липня 2020 року у цивільній справі № 234/1757/20 Краматорським міським судом Донецької області прийнято рішення, яким відмовлено в задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя. Зазначає, що підставою для відмови стало рішення суду від 26.07.2019 року у справі № 234/6404/19, в якій вона не була залучена до розгляду. Тому припускає, що ухваленням рішення від 26.07.2019 року без її участі було порушено її права.

Зазначає, що в період з 19 травня по 08 жовтня 2018 року включно вона проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вони вели спільне господарство, подорожували, робили крупні покупки за спільні кошти, як то автомобіль Mitsubishi Colt 2007 року. Переконана, що має право на поділ спільного майна подружжя автомобіль Mitsubishi Colt 2007 року. Вона особисто знайома з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в яких вона придбала зазначений автомобіль у 2017 році; вони її запевнили, що спору з ОСОБА_2 щодо автомобіля не мають, повертати автомобіль не планують та не вбачають підстав.

Вважає, якщо оскаржуваним рішенням від 26.07.2019 року визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу, та у той же час не скасовано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але все це без її участі у справі, як зацікавленої сторони (третьої особи), то це рішення слід переглянути, врахувати її доводи, скасувати.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі «Белле проти Франції» («Bellet v. France», заява № 13343/87) від 04 грудня 1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права». Як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

У ст.129 Конституції України в числі основних засад судочинства зазначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; накладення обмежень дозволено за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватися з легітимною метою та зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ «Воловік проти України», «Креуз проти Польщі», «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі»).

Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним з п.1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю мети, яку прагнуть досягти (рішення Європейського суду з прав людини «Тіннеллі та сини, Лтд та ін.», «Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства»).

Конвенція має на меті гарантію не теоретичних або ілюзорних прав, а практичних та ефективних. Особливо це стосується права на доступ до суду з огляду на визначене місце, яке посідає в демократичному суспільстві право на справедливий суд (рішення Європейського суду з прав людини «Ейрі проти Ірландії», «Аїт-Мугуб проти Франції»).

Реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до положень ч.1 ст.17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вказаній нормі кореспондуються приписи ч.1 ст.352 ЦПК України, згідно якої учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Конструкція ст. 352 ЦПК України у системному тлумаченні з ч.1 ст.17 ЦПК України, з врахуванням принципу верховенства права, складовою якого є доступ до суду, дає підстави дійти висновку, що особи, які не брали участі у справі, мають право на апеляційний перегляд справи виключно у випадку, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Так, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку, передбаченому ст.352 ЦПК України, повинна довести, наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її: право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Слід ураховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

В силу ч.3 ст.352 ЦПК України після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

При цьому судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Наведене узгоджується з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 29 жовтня 2020 року в цивільній справі № 200/6831/18 (провадження № 61-1936св20).

Після вирішення питання про відкриття апеляційного провадження та прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, до розгляду, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які саме.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції.

На підтвердження того, що оскаржуваним рішенням суду від 26 липня 2019 року вирішено питання про права та обов`язки ОСОБА_5 , яка не брала участі у розгляді справи посилається на те, що суд, визнаючи недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу Mitsubishi Colt 2007 року випуску, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , порушив її права та законні інтереси, оскільки вона в період з 19 травня 2017 року по 08 жовтня 2018 року включно проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вони вели спільне господарство, подорожували, робили крупні покупки за спільні кошти, у тому числі автомобіль Mitsubishi Colt 2007 року випуску, а отже впевнена, що має право на поділ спільного майна подружжя автомобіль Mitsubishi Colt 2007 року випуску.

Вирішуючи питання щодо наявності порушень оскаржуваним рішенням прав ОСОБА_5 колегія суддів не приймає наведені вище доводи з таких підстав.

21.07.2017 року відповідачем ОСОБА_2 за дорученням від імені ОСОБА_1 та в її інтересах третьою особою ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу №1443/2017/551285 автомобіля марки Mitsubishi Colt 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 д/н НОМЕР_2 вартістю 122 705 грн. 00 коп.. На час укладення договору купівлі-продажу позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , який було укладено 10.05.1995р. (актовий запис №407).

Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2 є власником спірного автомобіля Mitsubishi Colt 2007 року випуску, д/н НОМЕР_2 .

Згідно Реєстраційної картки ТЗ підставою права власності ОСОБА_2 на автомобіль марки Mitsubishi Colt 2007 року випуску є договір купівлі-продажу 1443/2017/551285 від 21.07.2017 року.

Позивач просив визнати недійсним даний договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилалася на придбання транспортного засобу під час перебування у шлюбі та його відчуження без письмової згоди чоловіка, фактичної передачі транспортного засобу покупцеві не було, грошові кошти за нього не сплачені, акт приймання-передачі згідно до п. 2.1 Договору не було.

Третя особа по справі ОСОБА_3 зазначив, що перебуває у шлюбі з позивачкою, транспортний засіб придбаний у шлюбі за спільні кошти, згоди на його відчудження він не надавав. Просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у своєму відзиві зазначив, що дійсно укладав договір купівлі-продажу 1443/2017/551285 від 21.07.2017 року автомобілю марки Mitsubishi Colt 2007 року. Підтвердив, що грошові кошти за нього не сплачував, фактично ним не користувався та місцезнаходження автомобілю йому невідомо. Позов визнав повністю, не запечерував проти його задоволення. Жодних спорів з даного питання з позивачкою він не має.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Автомобіль марки Mitsubishi Colt 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 д/н НОМЕР_2 , придбано у 2008 році під час шлюбу, тому спільна сумісна власність презюмується. Враховуючи те, що спірне майно є цінним, набуте під час шлюбу і відповідно до вимог статей 60, 63, 65 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя. Відчуження цінного майна (за договором купівлі-продажу), що є спільною сумісною власністю подружжя, одним із них, без згоди на те іншого подружжя є підставою для визнання такого договору недійсним відповідно до частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України. З урахуванням встановлених обставин позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу Mitsubishi Colt 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 д/н НОМЕР_2 від 21 липня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підлягає задоволенню.

У задоволенні вимоги про застосування наслідків недійсності правочину шляхом скасування реєстрації транспортного засобу Mitsubishi Colt 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 д/н НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 судом не задоволено, так як є передчасними, оскільки спору з приводу дій працівників Регіональний сервісний центр в Донецькій області Міністерства внутрішніх справ з цього приводу ще не існує.

Щодо вимог про зобов`язання здійснити реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_1 , зазначено, що вони є похідними від вимог про скасування реєстрації транспортного засобу, у зв`язку із чим не підлягають задоволенню, оскільки це право позивача не порушено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Регіональний сервісний центр в Донецькій області Міністерства внутрішніх справ про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та застосування наслідків недійсності правочину необхідно задовольнити частково: визнати договір купівлі-продажу 1443/2017/551285 від 21.07.2017 року, укладений між ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - недійсним. В решті позовних вимог відмовлено.

Крім вище зазначеного судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Донецького апеляційного суду від 17 грудня 2020 року залишено без змін рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08 липня 2020 року у цивільній справі № 234/1757/20 за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 , про встановлення факту сумісного проживання та поділ майна, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання та поділ майна, відмовлено. У вказаній справі суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що ані позивачкою ОСОБА_5 , ані відповідачем ОСОБА_2 суду не надано жодного доказу, який підтвердив би факт їх спільного проживання та ведення спільного господарства у період з 19 травня 2017 року по 08 жовтня 2018 року.

Таким чим, зазначені у апеляційній скарзі обґрунтування щодо наявності порушень судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення прав гр.. ОСОБА_5 не підтверджуються належними та допустимими доказами.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18) зроблений висновок, що «суд апеляційної інстанції має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питання про права та інтереси особи, яка не брала участі у справі, лише в межах відкритого апеляційного провадження. Якщо такі обставини не підтвердяться, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України».

Відповідно до п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, враховуючи те, що апеляційну скаргу подано особою, яка не приймала участі у справі, а також те, що питання щодо прав, інтересів і обов`язків даної особи рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26 липня 2019 року не вирішувалось, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 ..

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись статтями 362, 389, ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 липня 2019 року по цивільній справі № 234/6404/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Регіональний сервісний центр в Донецькій області Міністерства внутрішніх справ, про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та застосування наслідків недійсності правочину - закрити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 липня 2019 року повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 04.02.2021

Головуючи суддя О.В.Агєєв