ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/558/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю учасника справи та представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/29601/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2021 року (суддя Салоїд Н.М., повне судове рішення складено 12 лютого 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк Аліни Анатоліївни, третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись в листопаді 2019 року із вказаним позовом ОСОБА_1 зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 , з яким вона з 12.10.2007 перебувала у зареєстрованому шлюб та постійно проживала на час відкриття спадщини, а тому в силу положень ст. 1216, ч. 3 ст. 1268 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом та вважається такою, що прийняла спадщину. Позивачка вказувала, що на момент смерті ОСОБА_5 був єдиним учасником приватного підприємства «Фрі-Вест», а тому з метою оформлення спадкових прав вона звернулась до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, проте відповідачем їй відмовлено у видачі свідоцтва з посиланням на те, що між подружжям був укладений шлюбний договір, яким встановлено правовий режим спільного майна. Позивачка вважає відмову нотаріуса незаконною, оскільки шлюбним договором сторони погодили, що акції, цінні папери та корпоративні права належать тому з подружжя на ім`я якого вони оформлені лише у випадку розірвання договору, однак шлюб між сторонами не розривався, а був припинений внаслідок смерті одного з подружжя, тому п. 4 шлюбного договору не може бути підставою для відмови у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на Ѕ корпоративних прав ПП «Фрі Вест». Зважаючи на викладене ОСОБА_1 просила суд визнати незаконною та скасувати постанову приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.10.2019 та зобов`язати відповідача видати їй свідоцтво про право власності на часку в спільному майні подружжя, а саме на Ѕ частки корпоративних прав приватного підприємства «Фрі Вест».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянтка вказує, що судом першої інстанції було проігноровано умови п. 4 шлюбного договору від 11.10.2007, за яким сторони погодили, що акції, цінні папери, корпоративні права набуті під час шлюбу або до його укладення, належать тому з подружжя, на ім`я котрого вони оформлені лише у випадку розірвання шлюбу, а оскільки шлюб між сторонами розірваний не був, тому вказані права є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також, апелянтка вважає безпідставним посилання суду на те, що частка в статутному капіталі ТОВ є об`єктом цивільних прав, тобто майном у розумінні ст. 190 ЦК України, адже частка в статутному капіталі ТОВ не має жодного відношення до предмету цього судового розгляду, так як статутний капітал ПП «Фрі Вест» не був сформований його власником ОСОБА_5 і відповідно був нульовим. Крім того, апелянтка посилається на те, що корпоративні права ПП «Фрі Вест», які є одним із предметів судового розгляду, відповідно до приписів ст. 167 ГК України, не є майном, а тому застосування судом першої інстанції п. 8 шлюбного договору від 11.10.2007 до правовідносин, пов`язаних з корпоративними правами ПП «Фрі Вест», що є предметом даного судового розгляду є безпідставним. Також, ОСОБА_1 зазначила, що оскаржуване судове рішення не відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові по справі №755/19197/18 від 26.02.2020.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просила апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким її позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. ОСОБА_3 зазначає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що п. 4 шлюбного договору від 11.10.2007 ніяким чином не врегульовано правовий режим корпоративних прав ПП «Фрі Вест», в ньому не йдеться про долю майна (корпоративних прав) у випадку смерті його власника; в цьому пункті шлюбного договору визначений правовий режим майна лише у випадку його розірвання та цей пункт не можна трактувати більш розширено і застосовувати правовий режим спільного сумісного майна. А такі трактування позивачки прямо суперечить природі шлюбного договору. Крім того, як вказує ОСОБА_3 , п. 8 шлюбного договору врегульовано, що будь-яке майно, належне одному з подружжя до реєстрації шлюбу, належить тому з подружжя за ким це майно зареєстровано. На думку ОСОБА_3 , той факт, що шлюб припинений у зв`язку із смертю другого з подружжя, а не розірваний, не може свідчити про належність спірного майна до спільної сумісної власності.

Інші учасники справи не висловили своєї думки щодо апеляційної скарги.

Апелянтка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представники третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заперечили проти доводів апеляційної скарги та просять її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідач приватний нотаріус Оксанюк А.А., треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 до суду не з`явилися, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутністю. Інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині, або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, керуючись ст. 93 СК України, ст 190, 316 ЦК України, ст. 167 ГК України та проаналізувавши умови шлюбного договору від 11 жовтня 2007 року, виходив з законності дій приватного нотаріуса, адже п. 8 зазначеного договору сторони врегулювали, що будь-яке майно належне одному з подружжя до реєстрації шлюбу, належить тому з подружжя, за ким це майно зареєстроване, а п. 4 цього договору не свідчить того факту, що корпоративні права ПП «ФріВест» є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки приватне підприємство та його статутний капітал створювалося та було набуте до укладення шлюбу, а корпоративні права, як спадкове майно, на частину якого претендує позивачка, не врегульовані шлюбним договором, тому суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

Однак, судова колегія не погоджується з мотивами відмови суду у задоволенні позовних вимог, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено що 12 жовтня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 12.10.2007 і видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть сері] НОМЕР_2 , що видане Хмельницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Хмельницькій області.

11 жовтня 2007 року між позивачкою та ОСОБА_5 був укладений шлюбний договір (за умовами якого акції та цінні папери, придбані під час шлюбу, а також дивіденди до них, будь-які корпоративні права, набуті під час шлюбу, а також до моменту його укладення чи сумісного проживання - належать у випадку його розірвання, тому з подружжя на ім`я котрого оформлене придбання акцій та цінних паперів чи корпоративних прав).

Відповідно до копії спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину у встановленому законом порядку прийняли спадкоємці першої черги за законом: дружина спадкодавця ОСОБА_1 , його мати ОСОБА_4 та його діти ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Заявою від 05 червня 2019 року ОСОБА_1 , крім повідомлення про прийняття спадщини після смерті померлого чоловіка ОСОБА_5 де б воно не було та з чого б не складалося, також просила приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. видати свідоцтво в спільному майні подружжя та надала копії паспорта ОСОБА_1 і особової картки платника податків, свідоцтво про шлюб, копію Шлюбного договору від 11.10.2007.

25.10.2019 ОСОБА_1 направила до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. заяву про видачу свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя та вказала, що після смерті чоловіка ОСОБА_5 залишилася спадщина, яка складається із: автомобіля марки MAZDA CX -7, номерний знак НОМЕР_3 ; частки корпоративних прав ПП «ФРІ ВЕСТ», , що знаходиться Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 16, а тому просила видати свідоцтво про право власності в спільному майні подружжя, надавши при цьому витяг з ЄДРПОУ, Статут Приватного підприємства «ФРІ ВЕСТ», договори купівлі продажу майнового комплексу будівель шляхом викупу від 05.12.2007, витяги з Державного реєстру правочинів, про реєстрацію права власності на нерухоме майно, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Постановою приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. від 25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва в спільному майні подружжя після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 з тих підстав, що між подружжям був укладений шлюбний договір, яким встановлений правовий режим спільного майна подружжя.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи (а.с. 76 - 109).

Відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

В силу положення ч. 1 ст.71 Закону України "Про нотаріат" (в редакції на час винесення нотаріусом оскаржуваної постанови) у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Відповідно до підпунктів 1.1, 1.5 пункту 1, підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 глави 11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (в редакції на час вчинення оскаржуваної нотаріальної дії) у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно підпунктів 1, 3 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (в редакції на час вчинення оскаржуваної нотаріальної дії) нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на час винесення нотаріусом оскаржуваної постанови) нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Як слідує із позовної заяви, ОСОБА_1 оскаржує постанову приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. від 25 жовтня 2019 року про відмову у видачі свідоцтва в спільному майні подружжя з тих підстав, що в цій постанові нотаріусом не вказані причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство.

Встановлено, що оскаржувана постанова нотаріуса містить мотиви відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва в спільному майні подружжя з посиланням на чинне законодавство, а саме зазначено: «між подружжям був укладений шлюбний договір, посвідчений Оксанюк А.А., приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу 11.10.2007 року за р. №152, яким встановлено правовий режим спільного майна" та наявне посилання на законодавство: ст. 50 Закону України «Про нотаріат» та вимоги Цивільного процесуального кодексу.

З огляду на предмет та правові підстави зазначеного спору, судова колегія вважає, що оскаржувана постанова нотаріуса відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року.

А тому доводи апеляційної скарги про невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права є такими, що заслуговують на увагу саме в частині не застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про нотаріат».

Разом з тим, враховуючи положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України, помилковим є посилання суду першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення на положення ст. 167 ГК України, ст 190, 316 ЦК України та надання оцінки Шлюбному договору від 11 жовтня 2007 року, що укладений між ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , адже позивачкою в частині позовної вимоги щодо незаконності та скасування оскаржуваної постанови нотаріуса визначено підстави незаконності цієї постанови, а саме не зазначення причин відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство і позивачкою не оспорювалися мотиви відмови нотаріуса у видачі їй свідоцтва в спільному майні подружжя.

Тому, враховуючи вищенаведене, підставними є доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права в частині невірного застосування вищезазначених норм та трактування умов Шлюбного договору від 11 жовтня 2007 року.

Також, апеляційний суд не погоджується з мотивами суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя на Ѕ частки корпоративних прав приватного підприємства «ФРІ ВЕСТ», виходячи з наступного.

Так, тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що навіть при задоволенні позову про оспорення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат» і належать до його компетенції.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, що викладена Верховним Судом в постанові від 17 березня 2021 року по справі №761/36415/18.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту порушених, на її думку, прав саме шляхом зобов`язання нотаріуса до вчинення певних дій є неналежним.

При цьому, апеляційний суд вважає, що належним способом захисту в даному випадку є звернення спадкоємця майна спадкодавця ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 з позовом до інших спадкоємців ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про визнання за нею права власності на частку в спільному майні подружжя на частину спірного майна (корпоративних прав ПП «ФРІ ВЕСТ») і саме в такому спорі має оцінюватися, чи є зазначене майно спільним майном подружжя в розумінні норм сімейного законодавства з врахуванням положень Шлюбного договору від 11.10.2007, що укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про зміну оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

З підстав зміни мотивів відмови у позові відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2021 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 травня 2021 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай