Ухвала

18 травня 2021 року

м. Київ

справа № 204/2588/13-ц

провадження № 61-4615ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційні скарги представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Ковальчука Дениса Юрійовича на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Орган опіки та піклування Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , про визнання права власності в порядку спадкування після померлого батька та діда,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_12 ; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/120 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування обов`язкової частки після смерті діда ОСОБА_13 .

Рішенням Красногвардійського районного суду місті Дніпропетровська від 22 січня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Красногвардійського районного суду місті Дніпропетровська від 22 січня 2014 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування після померлого батька за ОСОБА_4 . Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування після померлого батька задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_12 . В решті рішення місцевого суду залишено без змін.

19 березня 2021 року особа, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_1 подав через свого представника Ковальчука Д. Ю. касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2014 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення Красногвардійського районного суду місті Дніпропетровська від 22 січня 2014 року.

19 березня 2021 року особа, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_2 подав через свого представника Ковальчука Д. Ю. касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2014 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення Красногвардійського районного суду місті Дніпропетровська від 22 січня 2014 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 29 березня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2014 року, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу із зазначенням в ній передбаченої (передбачених) статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга, вказати інформацію про ціну позову і надати докази на підтвердження цієї обставини, а також сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі не менше 458,80 грн.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 29 березня 2021 року поновлено ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2014 року, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу із зазначенням в ній передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга, вказати інформацію про ціну позову і надати докази на підтвердження цієї обставини, а також сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі не менше 458,80 грн.

На виконання вимог вказаних ухвал до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, а саме - клопотання про усунення недоліків, до яких долучено, зокрема звіт про оцінку майна від 15 квітня 2021 року, дублікати квитанцій про сплату судового збору та уточнені касаційні скарги представника ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - адвоката Ковальчука Д. Ю. на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2014 року. У вказаних клопотаннях зазначено, що ціна позову в цій справі становить 131 520,16 грн (1/9 частка спірної квартири в розмірі 122 344,33 грн + 1/120 частка в розмірі 9 175,83 грн).

Вивчивши касаційні скарги та додані до них матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарги подані на судове рішення в малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270 грн.

Як зазначив представник ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - адвокат Ковальчук Д. Ю., ціна позову в цій справі становить 131 520,16 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн). Тобто справа № 204/2588/13-ц є малозначною в силу вимог закону.

Касаційні скарги, в тому числі й подані представником ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - адвокатом Ковальчуком Д. Ю. уточнені касаційні скарги та додані до них матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Посилання представника ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - адвоката Ковальчука Д. Ю. в уточнених касаційних скаргах на постанови Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року у справі № 2-390/2006, від 03 липня 2019 року у справі № 210/5462/14-ц, від 19 грудня 2019 року у справі № 638/16691/17, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 червня 2020 року у справі № 710/1246/17 та постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року у справі № 636/4329/16-ц не свідчить про неврахування апеляційним судом правових висновків, викладених в цих постановах, оскільки обґрунтування касаційної скарги в частині вказаних посилань зводиться до незгоди заявника з висновками апеляційного суду щодо встановлення обставин справи та оцінкою доказів.

Однак при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржуване представником ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - адвокатом Ковальчуком Д. Ю. судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Ковальчука Дениса Юрійовича на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Орган опіки та піклування Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , про визнання права власності в порядку спадкування після померлого батька та діда.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко