Справа № 496/5051/19
Провадження № 2/496/127/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді - Дранікова С.М.

при секретарі Стрілець Ж.М.

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача адвоката Корчагіна О.В, адвоката Троянди О.В.,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідачів адвоката Сухецької С.М.,

третьої особи ОСОБА_4 ,

представника третьої особи адвоката Маркарова І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі продажу дійсним, визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме: земельних ділянок, загальною площею 1,78 га, розташованих на території Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, масив № НОМЕР_1 ділянка № НОМЕР_2 , масив № НОМЕР_3 ділянка № НОМЕР_4 , кадастрові номери :01:001:0214, :01:001:0272 від 03.09.2005 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки загальною площею 1,78 га, розташовані на території Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, масив № НОМЕР_1 ділянка № НОМЕР_2 , масив № НОМЕР_3 ділянка № НОМЕР_4 , кадастрові номери :01:001:0214, :01:001:0272.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 03.09.2005 року, вона придбала у ОСОБА_5 земельні ділянки, які розташовані за адресою: Усатівська сільська рада, масив № НОМЕР_3 ділянка № НОМЕР_4 , масив № НОМЕР_1 ділянка № НОМЕР_2 , про що останньою було складено розписку про отримання грошових коштів у сумі 6000 (шість тисяч) доларів США за продаж земельних ділянок. 03.09.2005 року ОСОБА_5 склала довіреність, терміном на три роки, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., якою уповноважила ОСОБА_6 продати гр. ОСОБА_1 земельні ділянки, площею 1,78 га, розташовані на території Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, масив № НОМЕР_3 ділянка № НОМЕР_4 , масив № НОМЕР_1 ділянка № НОМЕР_2 . Згідно державного акту на право власності на земельні ділянки серії ЯА №082558, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.04.516.00081 від 12.11.2004р., посвідченого головою Біляївської районної державної адміністрації Ігнатовським Є.М., та начальником Біляївського районного відділу земельних ресурсів Валюх О.В. вищезазначена земельна ділянка, площею 1,78 га належить ОСОБА_5 . Після цього за проханням позивача ОСОБА_5 було змінено цільове призначення (використання) земельної ділянки з ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ведення особистого селянського господарства, після чого ОСОБА_5 було видано новий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №288475 від 16.03.2006 року, який вона передала позивачу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Проте, продавець в силу певних обставин, а саме у зв`язку з постійною зайнятістю та поганим самопочуттям, не мав можливості відповідним чином укласти правочин, посвідчення угоди у нотаріуса декілька разів переносилось та скасовувалось. На теперішній час, позивач не має можливості реалізувати свої права після придбання нерухомого майна, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений, через постійну зайнятість та погане самопочуття ОСОБА_5 , а також вже і у зв`язку зі смертю останньої, через що вона вимушена звернутися до суду із даним позовом.

Позивач та його представники в судове засідання не з`явились, надавши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, в якій просили задовольнити позовні вимоги. В попередніх судових засіданнях позивач та його представники позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив, в якому проти позову заперечує. В судовому засіданні заперечення, викладені у відзиві, підтримав, мотивуючи тим, що право власності на спірні земельні ділянки було набуто ним та його братом в порядку спадкування. Надалі за договорами дарування земельні ділянки були відчужені ОСОБА_4 . Відповідач вважає, що позовні вимоги не відповідають нормам цивільного законодавства, що регулює форму укладання договорів, зокрема щодо переходу права власності на земельні ділянки, оскільки договір взагалі не був укладений, оскільки відсутня його письмова форма та відповідно й нотаріальне посвідчення, як вимагали того норми цивільного та земельного законодавства, що діяли у 2005 році. Позивачем не доведено жодним чином, те, що між нею і ОСОБА_5 мала місце домовленість про відчуження позивачу вказаних земельних ділянок. Також в судовому засіданні відповідач пояснив, що земельні ділянки належали його матері ОСОБА_5 , якими вона володіла та користувалась на праві приватної власності до своєї смерті в 2016 році. Про усні або письмові домовленості між його матір`ю та позивачем відповідачу нічого невідомо. Тому вказаний позов відповідач вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, також у своєму відзиві зазначив, що позов не підлягає задоволенню, оскільки доводи позовних вимог не підтверджуються фактичними обставинами та суперечать нормам цивільного законодавства, оскільки право власності на земельні ділянки було набуто ним та його братом в порядку спадкування. Надалі за договорами дарування земельні ділянки були відчужені ОСОБА_4 . З позовної заяви вбачається, що позивач наполягає на визнанні дійсним договору купівлі-продажу, що мав місце нібито в 2005 році між нею та ОСОБА_5 , а також отримання позивачем права власності у 2005 році на спірні земельні ділянки, проте з позовом ОСОБА_1 звернулась до суду наприкінці 2019 року, тобто після спливу майже 15 років, тому відповідач посилаючись на ст.ст. 256-257, 261, 267 ЦК України просив застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 .

Представник відповідачів в судовому засіданні також проти позову заперечувала та просила в задоволенні позову відмовити.

Третя особа, ОСОБА_4 в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити, та надала відзив, відповідно до якого, ОСОБА_4 вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що суперечать нормам цивільного та земельного права, оскільки на підтвердження своїх вимог позивач надала суду тільки розписку про надання нею ОСОБА_5 грошових коштів. Факт наявності угоди договору купівлі-продажу жодним чином не підтверджено, договір не був укладений навіть в письмовій формі. Позивачка не довела те, що ОСОБА_5 ухилялась від нотаріального посвідчення договору або будь-яка зі сторін зверталась взагалі до нотаріуса; не доведено відповідними доказами, що між позивачем та ОСОБА_5 було досягнуто згоди щодо основних істотних умов договору, а також позивачем не підтверджено повне або часткове виконання договору. Позивач наполягає на тому, що договір був уладений ще в 2005 році, а ОСОБА_5 померла в 2016 році, але позивач за весь час з 2005 року до 2016 року не зверталась до органів, що уповноважені засвідчувати відповідні договори, також не зазначила про те, що були можливі перешкоди зі сторони ОСОБА_5 на відповідне нотаріальне посвідчення договору або хоча б складання в письмовій формі та підписання договору, тобто протягом більше 10 років позивач не ініціювала питання оформлення угоди та права власності на земельні ділянки, не користувалася даними земельними ділянками, а тому третя особа в задоволенні позову просить відмовити.

Її представник в судовому засіданні підтримав її доводи та правову позицію.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 1,78 га, яка розташована на території Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, мас. № НОМЕР_3 діл. № НОМЕР_4 , мас. № НОМЕР_1 діл. № НОМЕР_2 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №082558, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.04.516.00081 від 12.11.2004р., посвідченого головою Біляївської районної державної адміністрації Ігнатовським Є.М., та начальником Біляївського районного відділу земельних ресурсів Валюх О.В.

ОСОБА_5 було видано новий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №288475 від 16.03.2006 року, яким було змінено цільове призначення (використання) земельної ділянки з ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ведення особистого селянського господарства.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується актовим записом про смерть №3187 від 24.03.2016 року, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції.

Після її смерті відкрилась спадщина в тому числі і на земельні ділянки, що розташовані на території Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, мас. № НОМЕР_3 діл. № НОМЕР_4 , мас. № НОМЕР_1 діл. № НОМЕР_2 , кадастрові номери: :01:001:0214 та :01:001:0272.

З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно спадкової справи №22/2019.

18.12.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право на спадщину на Ѕ (одну другу) частку земельних ділянок, які розташовані на території Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, мас. № НОМЕР_3 діл. № НОМЕР_4 , мас. № НОМЕР_1 діл. № НОМЕР_2 , кадастрові номери: :01:001:0214 та :01:001:0272.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 23.12.19 право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0214 було зареєстровано за ОСОБА_4 ною на підставі договору дарування №2639 від 23.12.2019 року; право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0272 було зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору дарування №2640 від 23.12.2019 року.

До матеріалів справи позивачем додано копію письмової розписки, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 6000 дол. США за земельну ділянку, яка розташована на території Усатівської сільської ради мас. № НОМЕР_3 діл. № НОМЕР_4 , мас. № НОМЕР_1 діл. № НОМЕР_2 .

Позивач посилається на ст. 220 ЦК України відповідно до якої якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

За змістом ч. 2 ст. 220 ЦК України та роз`яснень, які надав Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд може визнати дійсним нікчемний договір, а не договір, який не є укладеним.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2. ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до державного акту на право власності на земельні ділянки ЯА №082558, датованого 12.11.2004 року, ОСОБА_5 належали спірні земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачка стверджує, що між нею та ОСОБА_5 3.09.2005 року відбулася угода про продаж позивачці зазначених земельних ділянок. В разі укладання такої угоди, до позивачки мали перейти права на розпорядження та користування землею. Проте, вже у листопаді 2005 року ОСОБА_5 ініціює зміну цільового призначення земельних ділянок, та 16 березня 2006 року отримує державний акт на право власності на земельні ділянки ЯГ №288475, зі зміненим цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, знов на своє ім`я, тобто продовжує розпоряджатися зазначеними земельними ділянками. Також, 3 вересня 2005 року довіреністю реєстровий №5586 ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_6 продати або подарувати ОСОБА_1 спірні земельні ділянки. Тобто, в день написання розписки, ОСОБА_5 не вважала, що укладає саме договір купівлі-продажу землі, а уповноважила на укладання договору сторонню особу. Крім цього, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, позивачка посилається на ухилення ОСОБА_5 від укладання договору купівлі-продажу через постійну зайнятість та погане самопочуття останньої. Проте, з огляду на наявність доручення на проведення зазначеної нотаріальної дії на ім`я ОСОБА_6 , безпосередня участь ОСОБА_5 при складанні угоди купівлі-продажу не вимагалася.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги до відповідачів є безпідставними, недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.01.2020 року було задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову та з метою забезпечення позову накладено арешт на земельні ділянки кадастровий номер :01:001:0214 та кадастровий номер :01:001:0272, які знаходяться на території Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, мас. 6, діл. №4, мас. НОМЕР_1 , діл. № НОМЕР_2 , згідно державного акту серії ЯГ №288475 від 16.03.2006 року та згідно державного акту серії ЯА №082558 від 12.11.2004 року.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 24.01.2020 року виправлено описку в ухвалі Біляївського районного суду Одеської області від 22 січня 2020 року по цивільній справі № 496/5051/19 за позовом ОСОБА_1 до Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області про визнання договору купівлі продажу дійсним, а саме викладено другий абзац резолютивної частини ухвали в наступній редакції: «З метою забезпечення позову накласти арешт на земельні ділянки кадастровий номер :01:001:0214 та кадастровий номер :01:001:0272.».

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 07.02.2020 року заяву ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову було задоволено, скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.01.2020 року зі змінами, викладеними в ухвалі Біляївського районного суду Одеської області від 24.01.2020 року у вигляді арешту земельних ділянок кадастровий номер :01:001:0214 та кадастровий номер :01:001:0272.

Постановою Одеського апеляційного суду від 09.07.2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 задоволено, а ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 07 лютого 2020 року за заявою ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі - продажу дійсним - скасовано. В задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову - відмовлено.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Тому арешт, накладений на спірні земельні ділянки, слід скасувати.

27.10.2020 року третьою особою до суду було подано заяву про розподіл судових витрат, в якій вона просить при ухваленні рішення по справі вирішити питання про розподіл понесених нею судових витрат та просить стягнути на її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 28400 грн., дорожні витрати у розмірі 9000 грн., суму судового збору, сплаченого нею за видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання у розмірі 45 грн. В судовому засіданні 27.01.2021 року на підтвердження інших дорожніх витрат третя особа надала квитанції на суму 4044, 73 грн., які були долучені до матеріалів справи, та просила стягнути на її користь уточнену суму судових витрат.

Частинами першою та другою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

З огляду на те, що під час розгляду справи третя особа разом з першою заявою по суті спору не подала суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи, суд відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат.

Керуючись ст.ст. 202, 203, 205, 207, 208, 209, 215,220, 328, 334, 626, 628, 638, 655, 657 ЦК України, ст.ст. 13, 81, 89, 134, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі продажу дійсним, визнання права власності відмовити в повному обсязі.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.01.2020 року, зі змінами внесеними ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 24.01.2020 року, на земельні ділянки кадастровий номер :01:001:0214 та кадастровий номер :01:001:0272.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 05.02.2021 року.

Суддя С.М. Драніков