ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року

м. Харків

справа № 636/4682/19

провадження № 22-ц/818/982/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання - Супрун Я.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: приватний нотаріус Чугуївського міського нотаріального округу Юрченко Олена Миколаївна, Чугуївська міська рада Харківської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Гуменного З.І.,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в подальшому уточненим, до ОСОБА_2 , в якому просив визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на автомобіль ГАЗ-2410, 1986 року випуску, шасі НОМЕР_1 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обгрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та на автомобіль ГАЗ-2410, 1986 року випуску. Єдиними спадкоємцями є позивач та відповідач, які є дітьми померлого ОСОБА_3 . Позивач звернувся до приватного нотаріуса Чугуївського міського нотаріального округу Юрченко О.М. з заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом безпідставно відмовляє. Позивачу належить гараж № НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Ліс», що розташований за адресою: пров. Сосновий, 1, м. Чугуїв, Харківської області, в якому знаходиться автомобіль ГАЗ-2410, 1986 року випуску, та інші належні його померлому батьку речі. 16.01.2019, знаходячись в м. Одеса, позивач дізнався від сусідів по гаражу, що ОСОБА_2 разом з чоловіком та іншими невідомими особами відкрили його гараж та намагалися викрасти автомобіль, а наступного дня ОСОБА_2 з вказаними особами вивезла з належної батьку квартири усі меблі, побутову техніку, колекції та інше.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на Ѕ частину автомобіля ГАЗ-2410, 1986 року випуску, шасі НОМЕР_1 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 як його син. Спадкоємцем першої черги є також сестра позивача ОСОБА_2 . Інших спадкоємців немає. 31.01.2019 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Юрченко О.М. для оформлення та одержання свідоцтва про право на спадщину, однак у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено. У зв`язку із чим адвокатом Вальчуком І.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , було направлено адвокатські запити щодо отримання інформації про наявність перешкод правового характеру для видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, однак відповіді на запити не надано. Посилаючись на те, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також на Ѕ частину автомобіля ГАЗ-2410, 1986 року випуску, шасі НОМЕР_1 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Суд зазначив, що право на спадкування Ѕ частини указаного майна залишається за донькою спадкодавця ОСОБА_2 .

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, якою просить рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у визначений законодавством строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак матеріали справи не містять доказів відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі поданої позивачем заяви. Отже судом при ухваленні рішення не враховано, що відсутні підстави вважати, що спір підлягає розгляду в судовому порядку.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Чугуївського міського нотаріального округу Юрченко О.М., Чугуївська міська рада Харківської області, про визнання права власності на спадкове майна в порядку спадкування за законом - повернуто Чугуївському міському суду Харківської області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Ухвала мотивована тим, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Додатковим рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 08.12.2020 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1903,34 грн. В задоволенні вимог про стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою у розмірі 5000 грн. відмовлено.

Додаткове рішення мотивоване тим, що згідно квитанції №77 від 28.10.2019 та квитанції №41 від 04.12.2019 за подання до суду позову позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 1983 грн. Враховуючи те, що позов було задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню зі сторони відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме у розмірі 1903,34 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем не надано жодних доказів.

Адвокатом Вальчуком Ігорем Олександровичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить в її задоволенні відмовити, рішення суду залишити без змін.

Вказує, що 31.01.2019 позивач звернувся до приватного нотаріуса Чугуївського міського нотаріального округу Юрченко О.М. з заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом безпідставно відмовляє. 11 і 16 листопада 2019 року представником позивача - адвокатом на адресу приватного нотаріуса Юрченко О.М. надсилалися адвокатські запити щодо отримання інформації про наявність перешкод правового характеру для видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину та призначення дати та часу прийому для отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак нотаріус уникає отримання реєстрованої кореспонденції та надання письмової відповіді або відмови. Сторона позивача вважає рішення суду законним та ухваленим відповідно до вимог норм матеріального та процесуального права. Матеріали справи містять докази того, що позивач своєчасно звернувся до нотарівальної контори із заявою про відкриття спадщини, а в подальшому вживав заходів для отримання свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_2 подала відповідь на відзив, яким просить апеляційну скаргу задовольнити повністю. Вказує, що доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, підлягають відхиленню, оскільки вичерпний перелік осіб, органів, що вправі отримувати у нотаріуса інформацію про вчинені нотаріальні дії, форми та строки надання цієї інформації нотаріусом встановлені положеннями статті 8 Закону України «Про нотаріат». Зазначеною статтею не передбачено надання відповіді на адвокатський запит. За таких обставин позивач не мав права на звернення до суду, оскільки доказів свого порушеного права, яким є відмова нотаріуса у видачі свідоцтва, він суду не надав.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 жовтня 2020 року оскаржується в частині задоволення позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, в зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядається.

Згідно статті 367 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, а також відповіді на відзив в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чугуїв Харківської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 26.06.2019 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах ГТУЮ в Харківській області (т. 1, а.с. 14).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Алексик Т.В. 02.11.2012 (т. 1, а.с. 19-21).

Згідно інформації, наданої Регіональним сервісним центром МВС в Одеській області у листі за №31/15-345аз від 04.11.2019, автомобіль ГАЗ 2410, 1986 року випуску, об`єм двигуна 2445 см. куб., номерний знак НОМЕР_2 , значиться на обліку за ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 51).

ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 як його син, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим 22.02.1971 Ізюмським бюро ЗАГС Харківської області (т. 1, а.с. 11).

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України).

Порядок спадкування за заповітом, за законом та оформлення права на спадщину врегульовано главами 85, 86, 89 ЦК України.

Згідно статті 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно вимог статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 посилався на те, що 31.01.2019 він звернувся до приватного нотаріуса Юрченко О.М. для оформлення та одержання свідоцтва про право на спадщину, однак у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено.

Проте, матеріали справи відповідної відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину не містять. Позивачем надано лише адвокатський запит адвоката Вальчука І.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , щодо отримання інформації про наявність перешкод правового характеру для видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину ( т.1 а.с. 76 - 78).

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлений Законом України «Про нотаріат».

Відповідно до частин 7, 8 статті 8 указаного Закону, якою визначено поняття нотаріальної таємниці, довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії.

Довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв`язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов`язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу, а також на обґрунтовану письмову вимогу державного виконавця, приватного виконавця за виконавчим провадженням з обов`язковим зазначенням номера виконавчого провадження та реквізитів виконавчого документа, на підставі якого здійснюється виконавче провадження Національному агентству з питань запобігання корупції на його письмовий запит, здійснений з метою виконання повноважень, визначених Законом України «Про запобігання корупції».

З аналізу указаної статті вбачається, що надання нотаріусом відповіді на адвокатський запит не передбачено.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статею 67 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, зверненню до суду з указаним позовом мало передувати вирішення питання про видачу позивачу нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або відмова у видачі такого свідоцтва.

Відомостей про вчинення позивачем вищезазначених дій позивачем суду не надано.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 77-81, 89 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність доказів звернення позивача до нотаріуса щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, а також доказів відмови нотаріуса у видачі такого свідоцтва судова колегія приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

При цьому, позивач не позбавлений можливості оформити свідоцтво про право на спадщину у визначеному законом порядку, звернувшись до нотаріальної контори.

Таким чином, у порушення статей 89, 263-264 ЦПК України суд першої інстанції неправильно застосував норми законодавства, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, не надав належної правової оцінки доводам і доказам сторін, що призвело до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)", §23).

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням у справі нової постанови про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 .

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.ч. 1, 7, 13 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, сплачений ОСОБА_1 при зверненні до суду першої інстанції судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

При зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_2 був сплачений судовий збір у розмірі 2856,30 грн., що підтверджується квитанцією №ПН2413614 від 08.02.2021 (т. 1, а.с. 64).

Оскільки апеляційна скарга задоволена в повному обсязі, сплачений апелянтом судовий збір підлягає стягненню на її користь з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 жовтня 2020 року скасувати, ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Чугуївського міського нотаріального округу Юрченко Олена Миколаївна, Чугуївська міська рада Харківської області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги у розмірі 2856 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят шість) грн. 30 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 травня 2021 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук