РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року

м. Рівне

Справа № 567/565/20

Провадження № 22-ц/4815/337/21

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізької прокуратури про стягнення завданого збитку,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Запорізької обласної прокуратури про стягнення завданого збитку.

Заява обґрунтована тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем - прокуратурою Запорізької області та 22.01.2007 звільнився з посади старшого помічника прокурора області у зв`язку з виходом на пенсію за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України. Після чергового підвищення заробітної плати працівників прокуратури з 01.12.2015 прокуратурою Запорізької області йому в 2016 та в 2018 році були видані довідки про чинну заробітну плату за посадою старшого помічника прокурора області, у якій зазначено різні суми заробітної плати нарахованої працюючим працівникам на посадах начальника відділу прокуратури області. В зв`язку з цим йому завданого збитку у вигляді упущеної вигоди недоотримав пенсії на суму 185635,71 грн. та 1856,36 грн. судового збору, які просив стягнути з відповідача.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що у разі надання відповідачем достовірної довідки про чинну заробітну плату позивачеві вчасно була б перерахована і виплачена пенсія, адже відповідач у своєму відзиві не спростовує права позивача на перерахунок пенсії у розмірі 90 відсотків заробітку без обмеження її максимальним розміром, оскільки це вже встановлено судовим рішенням, навпаки, суд навів абзац 6 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року «Про деякі вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії»: «премії, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Розрахунок суми позову наданий позивачем, відповідачем він не спростовується. Відповідач не ставить під сумнів наданих позивачем розрахунків та не надає своїх, а відтак він фактично його визнає. У противному разі позивачем, звичайно ж, ставилося б питання про проведення в рамках цивільної справи судової економічної експертизи, а оскільки спору з цього питання немає, то вона є недоцільною.

Просить рішення Острозького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, керівник Запорізької обласної прокуратури зазначає, що пенсійні виплати не є доходами особи, а лише є одним із видів соціальних виплат, відповідно заявлена позивачем сума збитку, у вигляді упущеної вигоди не може вважатись збитком в розумінні ст. 22 ЦК України, оскільки не є доходом.

Просить рішення Острозького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як зазначає він сам, перебував у трудових відносинах з відповідачем, тобто проходив службу в органах прокуратури Запорізької області та 22.01.2007 звільнився з посади старшого помічника прокурора області у зв`язку з виходом на пенсію за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України.

Після чергового підвищення заробітної плати працівників прокуратури з 01.12.2015 прокуратурою Запорізької області, 29.04.2016 ОСОБА_1 була видана довідка від 29.04.2016 № 18-336вих-16 про розмір заробітної плати нарахованої працюючим працівникам на посадах начальника відділу прокуратури області станом на 01.12.2015 для Управління Пенсійного Фонду України для перерахунку пенсії. Зазначений у ній розмір заробітної плати (14480,44 грн.) станом на 01.12.2015 розраховано відповідно до п. 3. Порядку видачі довідок для перерахунку пенсій державним службовцям у разі відсутності посад, з яких особа вийшла на пенсію, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Головного управління державної служби України від 03.12.2003 №319/144, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.12.2003 за № 1134/8455 (із змінами).

Середній розмір премії за 2015 рік (враховуючи середньо визначений розмір премії за грудень 2015 року за наказом прокурора області від 25.12.2015 № 418п) склав 85%, про що вказано в довідці для перерахунку пенсії від 29.04.2016 року № 18-336-вих16. (а.с.5)

За зверненням ОСОБА_1 , відповідачем йому було надано довідку від 16.03.2018 №18-33вих18 про розмір фактичної заробітної плати, яка складала 22259,18 грн. за грудень 2015 року працюючого на час видачі довідки прокурора - начальника відділу, однак з урахуванням класного чина та вислуги років позивача на час виходу його на пенсію, оскільки останній був звільнений з органів прокуратури Запорізької області 22.01.2007. (а.с.6).

В зв`язку з різницею в розмірі зарплати вказаних у згаданих довідках, управлінням пенсійного фонду йому було нараховано менший розмір пенсії і цим за його розрахунками, йому завданого збитку у вигляді упущеної вигоди на суму 185635,71 грн..

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що недоотримані суми пенсії, які ОСОБА_1 вважає збитком у формі упущеної вигоди не є збитком в розумінні ст. 22 ЦК України, оскільки не є доходом, розрахунок розміру пенсії є компетенцією органів пенсійного фонду, а також зазначив, що позивачем не обрано ефективний спосіб захисту порушених прав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду.

За загальним правилом, яке встановлено у частині першій статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків (майнової шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У частині другій статті 22 ЦК України визначено, що майнова шкода виражається у формі збитків. У свою чергу збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В своєму рішенні від 27.02.2018 року у справі № 1- р/2018, Конституційний Суд України, виходячи з аналізу конституційних приписів та пенсійного законодавства, а також підпункту 14.1.54 пункту 14.1 ст.14 ПКУ дійшов висновку, що пенсія це не один із видів доходу, а один із видів соціальних виплат у розумінні ст.46 Конституції України.

Згідно ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що визначення розміру пенсії є компетенцією органів Пенсійного фонду України.

Слід зазначити, що оскільки спір опосередковано стосується розміру отримуваної позивачем пенсії, то до участі в справі органи пенсійного фонду позивачем не залучались, а суд першої інстанції не виходив за межі заявлених позовних вимог, що й зазначив та обґрунтував в мотивувальній частині свого рішення.

Отже, на думку ОСОБА_1 пенсійні виплати, які мали б бути значно більшими за розміром, в разі надання відповідачем довідки з достовірними даними, не є недоотриманою частиною доходу та відповідно не є упущеною вигодою.

Тобто, відсутня сама правова підстава для заявленої вимоги та задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Незгода з розміром отримуваної пенсії чи її перерахунок в сторону збільшення, після отримання ОСОБА_1 довідки від 16.03.2018 року мали б вирішуватись позивачем з органами пенсійного фонду, оскільки це соціальні виплати, а не дохід і не упущена вигода.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 01 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків