Справа № 638/7102/21
Провадження № 2/638/4236/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Щепіхіна В. В., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Промснаб-Харьков» про визнання іпотекодержателем нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

14.05.2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Промснаб-Харьков» про визнання іпотекодержателем нерухомого майна, згідно прохальної частини якої позивач просить суд: визнати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» (; Адреса: 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 16-в, оф.2) іпотекодержателем (права на іпотеку) за Іпотечним договором №7/30/09092011-1 від 09.09.2011, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Словенською Д.В., зареєстрованим в реєстрі за №3419, предметом іпотеки за яким виступають житловий будинок літ. Б-1, заг. пл. 199,1 кв.м. жит. пл. 44,1 кв.м. з надвірними будівлям: огорожа №1-4, замощення №1, розташований за адресою АДРЕСА_1 , та земельна ділянка, загальною площею 0,0788 га, кадастровий номер :06:025:0008, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована: АДРЕСА_1 .

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення, (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частина 3 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 03 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зобов`язує суди при вирішенні питання про відкриття провадження у справі перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Тобто, вирішуючи питання про відкриття провадження, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, дотримання позивачем вимог, передбачених відповідним процесуальним законодавством України, а також юрисдикційну підсудність.

Статтею 30 ЦПК визначено перелік позовів, для яких установлена виключна підсудність, такий перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Так, згідно частини 1 статті 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна», що міститься в частині 1 вищезазначеної статі, є більш широке, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно».

Так, відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Окрім того, відповідно до пункту 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК (у редакції ЦПК 2004 року)). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Нерухоме майно, щодо якого позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» просить визнати іпотекодержателем за Іпотечним договором №7/30/09092011-1 від 09.09.2011, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Словенською Д.В., зареєстрованим в реєстрі за №3419, а саме: житловий будинок літ. Б-1, заг. пл. 199,1 кв.м. жит. пл. 44,1 кв.м. з надвірними будівлям: огорожа №1-4, замощення №1, та земельна ділянка, загальною площею 0,0788 га, кадастровий номер :06:025:0008, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовані за адресою АДРЕСА_1 , що територіально не належить до юрисдикції Дзержинського районного суду м. Харкова.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги факт того, що спір по справі стосується нерухомого майна, яке знаходиться на території Індустріального району м. Харкова, вказаний позов не підсудний Дзержинському районному суду м. Харкова.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про наявність підстав щодо передачі вказаної справи за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Керуючись ст. 30, 31, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Промснаб-Харьков» про визнання іпотекодержателем нерухомого майна передати на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Копію ухвали направити позивачу для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя В. В. Щепіхіна