Єдиний унікальний номер №943/2385/19
Провадження № 2/943/222/2021
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

02 лютого 2021 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Шендрікова Г.О., розглянувши матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної військовослужбовцем під час виконання військового обов`язку,-

в с т а н о в и в:

Командир Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 звернувся до суду вищевказаною позовною заявою.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4, п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 4 КАС України військову службу віднесено до публічної.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 цього Кодексу суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу проходження відповідачем військової служби.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України; та іншими нормативно-правовими актами.

Зазначеними нормами права прямо передбачено, що військова служба є публічною службою.

Згідно із пунктом 2 Положення військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами.

У пункті 3 Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправної їх поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вини у заподіянні шкоди.

Пунктами 10-12 Положення передбачені підстави обмеженої матеріальної відповідальності.

У пунктах 13-15 Положення передбачені підстави повної та підвищеної матеріальної відповідальності.

У разі якщо до прийняття рішення про стягнення майнової шкоди винну в її заподіянні особу було звільнено в запас чи у відставку або така особа вибула з військової частини, командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди (пункт 31 Положення).

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної (публічної) служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових (посадових) обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди (збитків), а й оцінки правомірності дій такої особи.

У рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності військовослужбовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі.

При поданні позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн., що стверджується платіжним дорученням № 34 від 27 листопада 2019 року.

З огляду на наведені обставини спір спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди (збитків), навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди (збитків) відбувається після її звільнення з державної служби.

Такого висновку дійшла колегія Львівського апеляційного суду у справі №440/1053/18, провадження №22ц/811/2003/19.

Роз`яснити позивачу, що поданий позов відноситься до юрисдикції Львівського окружного адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.186, 259-260 ЦПК, суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної військовослужбовцем під час виконання військового обов`язку.

Після набрання цією ухвалою законної сили, надіслати Військовій частині НОМЕР_1 позовні матеріали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г. О. Шендрікова