Справа № 263/8407/20
Провадження № 2/263/1162/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 травня 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючої судді Ікорської Є.С.,

за участю секретаря Савченко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області з Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області 09 лютого 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 25 грудня 2017 року, приблизно о 07:25 год. ОСОБА_2 , керуючи пасажирським автобусом «Setra S 315 HD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи регулярне перевезення пасажирів по маршруту «Краснодар-Ростов-Маріуполь», рухаючись по автодорозі Т-13-02, сполучення «КПП «Танюшівка»-Старобільськ-Бахмут» з боку міста Старобільська Луганської області у напрямку міста Сєверодонецька Луганської області, проїжджаючи вулицю Центральну с. Нова Астрахань Кремінського району Луганської області. У той самий час на узбіччі, біля продуктового магазину ПП « ОСОБА_3 », розташованого за адресою: вул. Центральна, 55-А, с. Нова Астрахань, Кремінський район, Луганська область, на парковці у нерухомому стані знаходився автомобіль «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_1 . Під час руху та наближення до вищезазначеного магазину, рухаючись на 93 км + 500 метрів автодороги Т-13-02 сполученням «КПП «Танюшівка»-Старобільськ-Бахмут» водій ОСОБА_2 на закругленні ділянки автодороги, яка була обледенілою, проявивши безпечність та неуважність, проігнорувавши дорожню обстановку, що розвивається, в порушення технічних вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, не обрав таку безпечну швидкість руху, за якою він при дії на органи керування (рульове керування, гальмівна система) зможе постійно контролювати рух автомобіля і безпечно керувати ним і відповідно реагувати на зміну дорожньої обстановки, що характеризується дорожніми умовами, в результаті чого допустив виїзд керованого ним пасажирського автобусу, який вже знаходився у стані зносу, на зустрічне узбіччя, де зіткнувся з припаркованим автомобілем «Ford Transit CL» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , травмувавши водія вказаного автомобіля ОСОБА_1 , який у той момент знаходився біля відкритої двері кабіни свого автомобіля та мав намір зайняти місце водія. В результаті порушення Правил дорожнього руху України та необачних дій з боку водія пасажирського автобуса «Setra S 315 HD» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ОСОБА_2 потерпілий ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої лобкової кістки, забою поперекового відділу хребта, забитих ран верхньої і нижньої губи, саден носа, правої гомілки, з якими він був госпіталізований до травматологічного відділення комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня». Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 46 від 27 березня 2018 року у ОСОБА_1 були встановлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом верхньої гілки обох лонних кісток, перелом бокових мас крижі зліва, перелом крила клубової кістки зліва, саден носа та правої щоки, забійної рани, саден верхньої та нижньої губи. Встановлені у ОСОБА_1 ушкодження утворилися від контакту з тупими твердими предметами, могли виникнути внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та знаходяться у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 25 грудня 2017 року, і по ступеню тяжкості відносяться: а) садна носа та правої щоки до легких тілесних ушкоджень; 2) забійна рана, садна верхньої та нижньої губи до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; 3) закритий перелом верхньої вітки обох лонних кісток, перелом бокових мас крижі зліва, перелом крила клубової кістки зліва, у своїй сукупності мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я. Згідно з висновком судової автотехічної експертизи № 163 від 29 січня 2018 року встановлено, що в даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних водій автобуса «Setra S 315 HD» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_2 повинен був обирати таку швидкість свого руху, щоб при впливі на органи керування транспортного засобу (гальмівна система, рульове керування) він мав змогу безпечно керувати автобусом та постійно контролювати напрям і траєкторію свого руху в межах обраної смуги руху, тобто повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних водій автобуса «Setra S 315 HD» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, для виконання яких у нього були відсутні перешкоди технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації та при заданих вихідних даних дії водія автобуса «Setra S 315 HD» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_2 , що не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору стали умовами створення аварійної ситуації та знаходилися у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди. Вироком Кремінського районного суду Луганської області від 24 квітня 2018 року у справі № 414/695/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, отримали матеріальні збитки. Про настання страхового випадку повідомлено ПрАТ «Київський Страховий Дім» та Моторне (транспортне) страхове бюро України. На підставі договору ОСОБА_1 на проведення незалежної оцінки № 4 від 18 січня 2018 року, укладеного із ТОВ «Ленкор», здійснено оцінку збитку позивача. Відповідно до висновку № 23 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки збитків, завданих володільцю транспортного засобу - вартість матеріальних збитків, завданих ОСОБА_1 , на момент ДТП становить 106614 грн., але станом на сьогоднішній день ОСОБА_2 та його керівниками не відшкодовані. Після ДТП 25 грудня 2017 року та отримання статусу особи з інвалідністю ІІІ групи ОСОБА_1 втратив можливість працювати та отримувати доходи для збереження життєзабезпечення, тому із урахуванням щомісячних тарифів доходів на протязі 18 місяців складає: 1500 грн. х 18 місяців = 27000 грн. При цьому необхідність лікування ОСОБА_1 на протязі 18 місяців була необхідна на рівні 3500 грн., щомісячно, тому 3500 грн. х 18 місяців = 63000 грн. Таким чином загальні витрати для збереження життєзабезпечення ОСОБА_1 на протязі 18 місяців складають 100000 грн. Вказує, що він до теперішнього часу не може працювати так, як він працював раніше. Також зазначає, що відшкодування моральної шкоди, у залежності від її розміру, має підтверджуватися експертним висновком.

У зв`язку із чим, керуючись ст. ст. 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, ст. ст. 4, 28, 175 ЦПК України, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 106614 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на забезпечення життєзабезпечення та лікування у наслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 100000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2066,14 грн.

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив.

Рух справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, призначено до розгляду по суті. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18 травня 2021 року вирішено провести заочний розгляд справи.

ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Вироком Кремінського районного суду Луганської області від 24 квітня 2018 року у справі № 414/695/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Так вироком Кремінського районного суду Луганської області установлено, що 25 грудня 2017 року, приблизно о 07:25 год. ОСОБА_2 , керуючи пасажирським автобусом «Setra S 315 HD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи регулярне перевезення пасажирів по маршруту «Краснодар-Ростов-Маріуполь», рухаючись по автодорозі Т-13-02, сполучення «КПП «Танюшівка»-Старобільськ-Бахмут» з боку міста Старобільська Луганської області у напрямку міста Сєверодонецька Луганської області, проїжджаючи вулицю Центральну с. Нова Астрахань Кремінського району Луганської області. У той самий час на узбіччі, біля продуктового магазину ПП « ОСОБА_3 », розташованого за адресою: вул. Центральна, 55-А, с. Нова Астрахань, Кремінський район, Луганська область, на парковці у нерухомому стані знаходився автомобіль «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_1 . Під час руху та наближення до вищезазначеного магазину, рухаючись на 93 км + 500 метрів автодороги Т-13-02 сполученням «КПП «Танюшівка»-Старобільськ-Бахмут» водій ОСОБА_2 на закругленні ділянки автодороги, яка була обледенілою, проявивши безпечність та неуважність, проігнорувавши дорожню обстановку, що розвивається, в порушення технічних вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, не обрав таку безпечну швидкість руху, за якою він при дії на органи керування (рульове керування, гальмівна система) зможе постійно контролювати рух автомобіля і безпечно керувати ним і відповідно реагувати на зміну дорожньої обстановки, що характеризується дорожніми умовами, в результаті чого допустив виїзд керованого ним пасажирського автобусу, який вже знаходився у стані зносу, на зустрічне узбіччя, де зіткнувся з припаркованим автомобілем «Ford Transit CL» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , травмувавши водія вказаного автомобіля ОСОБА_1 , який у той момент знаходився біля відкритої двері кабіни свого автомобіля та мав намір зайняти місце водія. В результаті порушення Правил дорожнього руху України та необачних дій з боку водія пасажирського автобуса «Setra S 315 HD» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_2 потерпілий ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої лобкової кістки, забою поперекового відділу хребта, забитих ран верхньої і нижньої губи, саден носа, правої гомілки, з якими він був госпіталізований до травматологічного відділення комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня». Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 46 від 27 березня 2018 року у ОСОБА_1 були встановлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом верхньої гілки обох лонних кісток, перелом бокових мас крижі зліва, перелом крила клубової кістки зліва, саден носа та правої щоки, забійної рани, саден верхньої та нижньої губи. Встановлені у ОСОБА_1 ушкодження утворилися від контакту з тупими твердими предметами, могли виникнути внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та знаходяться у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 25 грудня 2017 року, і по ступеню тяжкості відносяться: а) садна носа та правої щоки до легких тілесних ушкоджень; 2) забійна рана, садна верхньої та нижньої губи до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; 3) закритий перелом верхньої вітки обох лонних кісток, перелом бокових мас крижі зліва, перелом крила клубової кістки зліва, у своїй сукупності мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я. Згідно з висновком судової автотехічної експертизи № 163 від 29 січня 2018 року встановлено, що в даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних водій автобуса «Setra S 315 HD» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_2 повинен був обирати таку швидкість свого руху, щоб при впливі на органи керування транспортного засобу (гальмівна система, рульове керування) він мав змогу безпечно керувати автобусом та постійно контролювати напрям і траєкторію свого руху в межах обраної смуги рухи, тобто повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці та при заданих вихідних даних водій автобуса «Setra S 315 HD» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_2 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, для виконання яких у нього були відсутні перешкоди технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації та при заданих вихідних даних дії водія автобуса «Setra S 315 HD» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_2 , що не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору стали умовами створення аварійної ситуації та знаходилися у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Після ДТП 25 грудня 2017 року ОСОБА_1 отримав статус особи з інвалідністю ІІІ групи, проходив лікування, що вбачається з його медичних документів та виписного епікризу.

На підставі договору ОСОБА_1 на проведення незалежної оцінки № 4 від 18 січня 2018 року, укладеного із ТОВ «Ленкор», здійснено оцінку збитку позивача.

Відповідно до висновку № 23 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки збитків, завданих володільцю транспортного засобу, вартість матеріальних збитків, завданих ОСОБА_1 , на момент ДТП становить 106614 грн.

Відповідачем не представлено суду доказів, що ОСОБА_2 відшкодовані указані збитки.

З повідомлення МТСБУ вбачається, що на сайті МТСБУ 09 липня 2018 року розміщено інформацію про втрату ПрАТ «Київський Страховий Дім» статусу асоційованого члена МТСБУ.

Відповіддю від 27 вересня 2018 року та від 30 жовтня 2018 року МТСБУ повідомило ОСОБА_1 про припинення розгляду питання про здійснення страхової виплати, у випадку визнання банкрутом ПрАТ «Київський Страховий Дім» або коштів та майна страховика не вистачить для задоволення вимог МТСБУ поновить розгляд питання про здійснення регламентованої виплати, передбаченої пп. «ґ» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Мотиви суду.

Як визначено у ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК).

За загальним правилом, передбаченим ст. 1166 ЦК України, шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст.1187 ЦК України).

Завдання потерпілому шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання, в якому праву потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок особи, яка завдала шкоди.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» урегульовані відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Даний Закон спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У пункті 1.3 ст. 1 Закону № 1961-IV визначено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Згідно із ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 39.1 статті 39 Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Підпунктом а) пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно із пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статті 32, 37 Закону № 1961-IV містять виключний перелік випадків, за яких страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду чи може відмовити у виплаті страхового відшкодування (регламентної виплати).

За даними ПрАТ «Київський Страховий Дім» перебуває у стані припинення, за інформацією про МТСБУ ПрАТ «Київський Страховий Дім» втратив статус асоційованого члена МТСБУ.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку № 23 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки збитків, завданих володільцю транспортного засобу, вартість матеріальних збитків, завданих ОСОБА_1 на момент ДТП становить 106614 грн.

Таким чином, відшкодуванню підлягає сума у розмірі 106614 грн.

Щодо вимог позивача про відшкодування витрат для збереження життєзабезпечення та лікування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 100000 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, передбачено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода може полягати у порушені права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.

Пунктом 5 цієї Постанови визначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, з`ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З`ясувати чим підтверджується факт заподіяння шкоди, чи фізичних страждань, якими обставинами чи діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну шкоду, з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пункт 9 Постанови вказує на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану моральну шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до положень якої моральна шкода, завдана особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до вимог ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Навівши у позовній заяві правове обґрунтування для відшкодування моральної шкоди, позивач у резолютивній частині позову не просив стягнути на його користь певну суму коштів на відшкодування моральної шкоди, а тому з урахуванням вимог ст. ст. 13, 264 ЦПК України, суд вирішує спір у межах заявлених вимог, не вирішуючи при цьому питання про відшкодування моральної шкоди, оскільки така вимога фактично не була заявлена позивачем.

У той же час позивач просив відшкодувати йому витрати для збереження життєзабезпечення та лікування внаслідок ДТП в розмірі 100000 гривень.

Вирішуючи вимогу про стягнення витрат для збереження життєзабезпечення та лікування внаслідок ДТП в розмірі 100000 гривень, з огляду на вимогу ст. 22 ЦК України, такі витрати підлягають доведенню.

У той же час, позивач надав суду копії медичних документів, але не надав доказів понесених витрат на указану ним у резолютивній частині позову суму, лише навівши розрахунок.

Таким чином, в частині вимог про стягнення витрат для збереження життєзабезпечення та лікування внаслідок ДТП в розмірі 100000 гривень слід відмовити за недоведеністю.

Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 2066,14 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 106614 грн. х 100% : 206614 грн. ціни позову = 51,60 %), тобто 51,60 % від ціни позову (51,60 % х 2066 грн. : 100% = 1066,06 грн.), що складає 1066,06 грн.

Керуючись ст. ст. 1166, 1167, 1187,1192 ЦК України, ст. ст. 5. 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 160614 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у 1066,06 грн.

В інший частині вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Є.С. Ікорська