ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року

м.Суми

Справа №583/4846/20

Номер провадження 22-ц/816/793/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Орган опіки і піклування Охтирської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2021 року, у складі судді Сидоренка Р.В., ухвалене у м. Охтирка,

в с т а н о в и в :

24 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу участі у вихованні дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з 05 лютого 2011 року по 07 березня 2017 року вона та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає разом з нею і вона ніколи жодним чином не забороняла батькові спілкуватися з сином.

Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 серпня 2017 року, справа № 583/1310/17, яке набрало законної сили 18 жовтня 2017 року, повністю задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 та усунуто перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і встановлено спосіб його участі у вихованні малолітнього сина шляхом систематичних зустрічей з дитиною: з 17 години суботи до 17 години неділі щотижня з ночівлею вдома у нього за адресою: АДРЕСА_1 , під час осінніх, зимових та весняних канікул перші 3 доби кожних канікул з проживанням вдома у нього за адресою: АДРЕСА_1 , під час літніх канікул з 01 по 10 червня, з 01 по 10 липня, з 01 по 10 серпня щороку з проживанням вдома у нього за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час, на примусовому виконанні в Охтирському міськрайонному відділі ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), виконавче провадження № 63424042, перебуває рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 серпня 2018 року, справа № 583/1184/18, яким зобов`язано її передавати відповідачеві неповнолітнього сина о 17 год. 00 хв. кожної суботи щотижня, о 09 год. 00 хв. кожного першого дня осінніх, зимових та весняних канікул щороку, 09 год. 00 хв. 01 червня щороку, о 09 год. 00 хв. 01 липня щороку, о 09 год. 00 хв. 01 серпня щороку, за місцем проживання, перебування, реєстрації неповнолітнього сина, повідомивши ОСОБА_2 кожного разу о 08 год. 30 хв. про місце знаходження сина, в разі перебування неповнолітнього сина не за місцем реєстрації, передавати неповнолітнього сина біля під`їзду (воріт, хвіртки) будинку де перебуває син, на вулиці в одязі відповідно до пори року та погоди.

Враховуючи, що рішення суду від 31 серпня 2017 року прийняте більше трьох років тому та фактичні правовідносини, які виникли в ході виконання рішення суду, недопустимість порушення її інтересів та інтересів сина, вважала за необхідне змінити встановлений спосіб участі відповідача у вихованні сина.

Вказувала, що встановлений судом графік побачень фактично охоплює два вихідні дні, чим порушується її право як матері на нормальне спілкування із сином і, як наслідок, унеможливлює його гармонійний розвиток. Повернення сина лише о 17 год. неділі унеможливлює його нормальну підготовку до шкільних занять, також дитина в неділю о 13-00 займається з репетитором англійською мовою.

Вважала, що відповідачу відведена значна кількість днів на побачення із сином у період канікул, однак рішенням суду не уточнено, чи надаються ОСОБА_2 в такі дні також побачення на вихідних, через що колишній чоловік постійно вимагає надавати сина в період канікул також і у вихідні дні. Однак така кількість зустрічей батька із сином в період канікул є більшою того часу, який вона проводить із сином, і така ситуація унеможливлює нормальне планування відпустки для оздоровлення дитини, що жодним чином не сприяє нормальному та гармонійному розвиткові дитини. Зазначала про необхідність рішенням суду чітко визначити, що в періоди шкільних канікул зустрічі батька та сина у вихідні дні не відбуваються.

Також звертала увагу, що рішенням від 31 серпня 2017 року не встановлено місце зустрічі сина з батьком, через що склалася ситуація начебто вона вимушена сама приводити дитину до місця проживання відповідача, що значно звужує її право на особисте життя та надмірно завантажує її графік, тому вважає за необхідне встановити графік побачень, де чітко визначити місце, в якому син передається батькові.

Враховуючи викладене, просила суд змінити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 шляхом встановлення іншого графіку виховання та спілкування з дитиною, а саме шляхом систематичних зустрічей з дитиною:

- о 09 год. 00 хв. години кожної суботи щотижня, крім періоду осінніх, зимових, весняних та літніх канікул щороку, зустрічатись із ОСОБА_4 з передачею його за місцем проживання, перебування, реєстрації неповнолітнього сина (біля під`їзду (воріт, хвіртки) будинку де перебуває син) з правом, виключно за бажанням сина, прогулюватись із ним, відвідувати дитячі розважальні заклади, спортивні заходи і т.д. та ночівлі вдома у ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з поверненням дитини до матері 09.00 години наступного дня (неділі) з передачею його за місцем проживання, перебування, реєстрації неповнолітнього сина (біля під`їзду (воріт, хвіртки) будинку де перебував син);

- о 09 год. 00 хв. кожного першого дня осінніх, зимових та весняних канікул щороку зустрічатись із ОСОБА_4 за місцем проживання, перебування, реєстрації неповнолітнього сина (біля під`їзду (воріт, хвіртки) будинку де перебуває син) з правом, виключно за бажанням сина, прогулюватись з ним, відвідувати дитячі розважальні заклади, спортивні заходи і т.д. та ночівлі вдома у ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з поверненням дитини до матері о 09.00 годині четвертої доби канікул з передачею його за місцем проживання, перебування, реєстрації неповнолітнього сина (біля під`їзду (воріт, хвіртки) будинку де перебував син);

- о 09 год. 00 хв. першого червня, першого липня, першого серпня (період літніх канікул) щороку зустрічатись із ОСОБА_4 за місцем проживання, перебування, реєстрації неповнолітнього сина (біля під`їзду (воріт, хвіртки) будинку де перебуває син) з правом, виключно за бажанням сина, прогулюватись з ним, відвідувати дитячі розважальні заклади, спортивні заходи і т.д. та ночівлі вдома у ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з поверненням дитини до матері о 09.00 годині одинадцятого червня, одинадцятого липня та одинадцятого серпня відповідно з передачею його за місцем проживання, перебування, реєстрації неповнолітнього сина (біля під`їзду (воріт, хвіртки) будинку де перебував син).

Крім того, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу у загальному розмірі 4940,40 грн.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Судові витрати залишено за позивачкою без відшкодування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вважає, що при встановленні батькові графіку побачень з сином мають бути враховані і її права та інтереси як матері, усунуті усі прогалини та неурегульованості для недопущення маніпуляцій з боку відповідача та органів ДВС.

Доводить, що встановлений рішенням суду порядок спілкування відповідача із сином фактично передбачає перебування двох вихідних днів дитини у батька, що порушує її права як матері на нормальне спілкування з дитиною, ускладнює нормальну підготовку до шкільних занять, а запропонований нею альтернативний варіант давав би змогу у повній мірі забезпечити інтереси як дитини так і батьків.

Вказує, що суд дійшов помилкового висновку про те, що запропонований нею порядок спілкування батька з сином у дні канікул дискримінуватиме його порівняно з матір`ю.

Зазначає, що при ухваленні рішення судом зовсім не враховано інтереси сина, який на даний час категорично відмовляється від побачень з батьком, а вона не може чинити на нього фізичний чи психологічний примус, змушуючи спілкуватися з відповідачем, тому і просила суд встановити в графіку побачень здійснювати ті чи інші дії з батьком виключно за згодою дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає апеляційну скаргу безпідставною, необґрунтованою, такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Павлюка І.О., які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти скарги відповідача ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 05 лютого 2011 року по 07 березня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9-10).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 серпня 2017 року, справа № 583/1310/17, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю, усунуто перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і встановлено спосіб його участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 шляхом систематичних зустрічей з дитиною: з 17 години суботи до 17 години неділі щотижня з ночівлею вдома у нього за адресою: АДРЕСА_1 , під час осінніх, зимових та весняних канікул перші 3 доби кожних канікул з проживанням вдома у нього за адресою: АДРЕСА_1 , під час літніх канікул з 01 по 10 червня, з 01 по 10 липня, з 01 по 10 серпня щороку з проживанням вдома у нього за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 11-12).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 серпня 2018 року, справа № 583/1184/18, зобов`язано ОСОБА_1 передавати ОСОБА_2 неповнолітнього сина ОСОБА_4 о 17 год. 00 хв. кожної суботи щотижня, о 09 год. 00 хв. кожного першого дня осінніх, зимових та весняних канікул щороку, 09 год. 00 хв. 01 червня щороку, о 09 год. 00 хв. 01 липня щороку, о 09 год. 00 хв. 01 серпня щороку, за місцем проживання, перебування, реєстрації неповнолітнього сина, повідомивши ОСОБА_2 кожного разу о 08 год. 30 хв. про місце знаходження сина, в разі перебування неповнолітнього сина не за місцем реєстрації, передавати неповнолітнього сина біля під`їзду (воріт, хвіртки) будинку де перебуває син, на вулиці в одязі відповідно до пори року та погоди (а.с.13-15).

Зазначене рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 серпня 2017 року перебуває на примусовому виконанні в Охтирському міськрайонному відділі ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), виконавче провадження № 63424042, у межах якого постановами державного виконавця від 01 грудня 2020 року та від 07 грудня 2020 року на ОСОБА_1 накладено двічі штрафи у розмірі 3400 грн за невиконання рішення суду (а.с. 17, 20).

Органом опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області надано висновок від 09 лютого 2021 року № 01-14/556 щодо зміни способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 , згідно з яким малолітній ОСОБА_5 страждає від спорів між його батьками. Причин для зміни способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 не вбачається (а.с. 54-55).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження її доводів про порушення встановленим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 серпня 2017 року порядком участі відповідача у вихованні сина інтересів дитини та утиск її прав, як матері. При цьому суд зазначив, що визначений судовими рішеннями порядок участі батька у вихованні дитини та спілкування із сином найбільше відповідає як інтересам самої дитини, так і інтересам обох батьків.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 141 СК України та ч. 3 ст. 11 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею ст. 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч. ч. 2 та 3 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно з ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Положеннями Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Таким чином, міжнародними та національними нормами законодавства України закріплено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Також передбачено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди.

За таких обставин, вирішуючи спір, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що встановлений на даний час за рішенням суду порядок участі відповідача у вихованні сина та спілкування з ним відповідає інтересам дитини, рівності прав батьків на участь у вихованні дитини, прагнення та бажання відповідача спілкуватися з дитиною, приймати участь у її житті, складні відносини, які склалися між батьками дитини, її вік.

Позивачем не надано доказів, що діючий графік спілкування ОСОБА_4 з батьком негативно впливає на якість його навчання та перешкоджає відвідуванню дитиною гуртків.

Колегії суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що запропонований позивачем порядок спілкування відповідача із сином у дні канікул значною мірою дискримінуватиме його у порівнянні з матір`ю щодо рівності прав та виконання обов`язків відносно дитини.

Крім того, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області, участь якого відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України є обов`язковою при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, зробив висновок про відсутність причин для зміни способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 (а.с. 54-55).

Також, у висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області зазначено, що малолітній ОСОБА_5 страждає від спорів між його батьками, а встановлення іншого графіку виховання та спілкування з дитиною може стати причиною нових конфліктів між батьками дитини, що буде мати негативний вплив на малолітнього ОСОБА_4 , який в силу свого віку та розвитку не може дати адекватної оцінки цим стосункам.

Ані органом опіки та піклування, ані позивачем у справі не надано суду першої та апеляційної інстанції доказів на підтвердження доводів про те, що участь батька у спілкуванні та вихованні дитини можлива лише за її бажанням. Враховуючи постійне проживання дитини разом з матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно бажанням дитини призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною, що є неприпустимим. Крім того, таке рішення буде прийняте під умовою, що також є неприпустимим.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права.

Так, у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява

№ 31111/04, ЄСПЛ зазначав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції, також не спростовують зазначених висновків.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: Т.А. Левченко

С.С. Ткачук