Справа № 761/4261/21
Провадження № 2-з/761/1011/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Універсал банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дубенко Карина Євгенівна про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та виключення запису з державного реєстру прав на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Універсал банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дубенко Карина Євгенівна про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та виключення запису з державного реєстру прав на нерухоме майно.

30 квітня 2021 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої представник позивача просить суд забезпечити позов шляхом накладення заборони відчуження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник свою заяву мотивує тим, що ОСОБА_2 є власником нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 квітня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Лавренюком С.М., яким у власність позивача перейшло 1/2 вказаної квартири та зареєстровано 28 травня 2003 року в «Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права на об`єкти нерухомого майна» і записані в реєстрову книгу №д. 880-268 за реєстровим № 70., що підтверджується копією даного свідоцтва про право на спадщину за законом.

До цього моменту позивач був власником 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, яке видано Радянською районною адміністрацією м. Києва від 08 квітня 1999 року.

Між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Універсал банк» 20 лютого 2008 року укладено кредитний договір №073- 2008-331 та кредитний договір №073-2008-330.

Також 20 лютого 2008 року, в якості забезпечення виконання зобов`язань, за вказаним вище кредитним договором укладено Договір іпотеки № № 1217, посвідчений 20 лютого 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 29.11.2020 року, власником вищезазначеного нерухомого майна був позивач, а саме ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою від 29.11.2020 за № 234610317 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна.

З інформаційної довідки від 11.12.2020 за № 236693361 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що 09.12.2020 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за Відкритим акціонерним товариством «Універсал банк», , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко Кариною Євгенівною.

Також представник зазначає, що жодних письмових вимог позивач з 2008 року до теперішнього часу не отримував, та не знав про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , перейшла у власність до Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк».

Вказує, що майно, яке зареєстровано за ВАТ «Універсал Банк» 09.12.2020 року було висталено на продаж, оголошення було розміщено на електронному ресурсі «Dom.Ria». Таким чином, на переконання представника, існує ризик відчуження вказаного об`єкту нерухомості, що може призвести до порушення права приватної власності позивача, та утруднити чи зробити неможливим подальше виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Встановлено, що предметом спору є скасування запису про державну реєстрацію права власності Публічного Акціонерного Товариства «Універсал Банк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00), запис № 39612337 від 09.12.2020 року, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову та надані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу скасування запису про державну реєстрацію права власності Публічного Акціонерного Товариства «Універсал Банк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00), запис № 39612337 від 09.12.2020 року, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дубенко К.Є.

Разом з тим, наявність самого по собі позову не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Також, представником не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження підстав вважати, що виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позову, може бути утрудненим чи неможливим.

Одночасно з цим, доказів, які підтверджують обґрунтований ризик того, що спірне майно буде згодом відчужене відповідачем матеріали справи також не містять.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відтак, заявник не обґрунтував належним чином необхідність вжиття вказаного заходу забезпечення позову і не зазначив причини, що можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Універсал банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дубенко Карина Євгенівна про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та виключення запису з державного реєстру прав на нерухоме майно - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: