ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 814/253/21 Номер провадження 22ск/814/1/21 Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.

Секретар Яковенко В.С.

За участю представника заявника - адв. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 18 травня 2006 року у справі №33/1 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно - 4/5 частини житлового будинку та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з заявою, у якій просить скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 18 травня 2006 року в справі №33/1 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно -4/5 частини житлового будинку та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яким визнано за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно -4/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, які в цілому складають: житловий будинок літ. «А-1»: полупідвал пл.31.2кв.м, 1-1 сіни пл.30.3кв.м, 1-2 кухня пл.8.4кв.м, 1-3 кімната пл. 12.6кв.м, 1-4 кімната пл. 9,2кв.м, 1-5 кімната пл.6.7кв.м, 1-6 кімната пл.8,9кв.м, 1-7 кімната пл. 15,3кв.м, загальною площею 122,6кв.м; сарай з прибудовою літ.»Б,б», погріб літ.»В», сарай з прибудовою літ. «Г,г», вбиральня літ. «Д», гараж літ. «Е», І замощення та земельну ділянку, загальною площею 1590 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування вимог зазначає, що він не був залучений до участі у справі, яка розглядалася третейським судом. При цьому, підставами для скасування рішення третейського суду, на його думку, є те, що третейський суд своїм рішенням вирішив питання про належні йому права та обов`язки. Так, вказаним рішенням суд фактично позбавив заявника права на спадкування на частину житлового будинку за заповітом, шляхом визнання такого права за позивачем, який взагалі не мав права на спадкування, оскільки спадкодавцем, до кола спадкоємців, включений не був.

Учасники справи були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно ч.ч.2,4 ст.128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

З матеріалів справи вбачається, що, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №182, повістку-повідомлення про дату призначення судового засідання позивач ОСОБА_3 отримав 11.05.201 року.

Також установлено, що поштова кореспонденція, направлена на адресу відповідача у справі ОСОБА_4 , повернулася до суду без вручення з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до положень ч.ч.2,5, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З наведеного вбачається, що відповідач ОСОБА_4 є таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду даної справи, оскільки надіслана йому, за його офіційною адресою судова кореспонденція повернулася до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», та він не повідомив суд про зміну місця свого проживання.

Окрім того, в надісланому на електронну адресу суду зверненні, ОСОБА_4 також вказував, що про дату та час розгляду даної справи він дізнався від свого батька 11.05.2021 року, проте не зміг вчасно підготувати свої заперечення щодо апеляційної скарги ОСОБА_2 . Наведені у електронному зверненні обставини, які начебто унеможливили відповідача вчасно надати свій відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження викладеного суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 457 ЦПК України справа про оскарження рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу розглядається суддею одноособово протягом тридцяти днів з дня надходження до суду заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Зважаючи на те, що дана заява про скасування рішення третейського суду надійшла до суду 28.04.2021 року, строк її розгляду спливає 28.05.2021 року, відтак, з метою недопущення судом порушення строку розгляду справи та зважаючи на необґрунтованість клопотання (звернення) ОСОБА_4 про відкладення слухання справи, та факт належного повідомлення сторін по справі про дату, час і місце розгляду справи, суд вбачає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та позивача.

Перевіривши доводи заявника, інших осіб, дослідивши матеріали даної цивільної справи та третейської справи №33/1, яка надійшла до суду 11.05.2021 року, суд дійшов наступних висновків.

У статті 3 Закону України "Про третейські суди"№1701-IV (в редакції, чинній на час розгляду справи третейським судом, далі-Закон) визначено завдання третейського суду, яким є захист майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів сторін третейського розгляду шляхом всебічного розгляду та вирішення спорів відповідно до закону.

Нормами ст.1 та ст.5 Закону визначено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Положення статті 6 вказують на те, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

- справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

- справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб;

- справ, пов`язаних з державною таємницею;

- справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

- справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

- справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, державна установа чи організація, казенне підприємство;

- інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

- справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

Батьками заявника, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (повторне Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 10.09.2020р., а.с.10)

19.05.1999 року ОСОБА_5 було складено заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті він зробив розпорядження: «Все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право, повністю заповідаю: ОСОБА_4 1/5 частину, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 4/5 частини кожному порівну. Зареєстровано в реєстрі за №502 (а.с.26).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 16.12.2004 року державним нотаріусом Другої Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К., ОСОБА_4 оформив свої спадкові права щодо права власності на 1/5 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських побудов, що знаходяться в АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці держфонду (а.с.24).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5875128 від 16,12.2004 року ОСОБА_4 зареєстрував своє право власності на 1/5 частину вказаного вище нерухомого майна (а.с.25).

Як убачається з матеріалів справи, 28.04.2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено третейську угоду, згідно п.1 якої визначено, що усі спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникають з права власності, користування, володіння, розпорядження вказаним спірним нерухомим майном, у зв`язку з ними, чи витікають з них, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» у відповідності з Регламентом цього третейського суду (а.с.28, справа №33/1).

У подальшому, 03.05.2006 року ОСОБА_3 звернувся до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» з позовом до ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на нерухоме майно -4/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських побудов, та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3-8, справа №33/1)

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 18 травня 2006 року визнано за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно 4/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, які в цілому складають: житловий будинок літ.»А-1»: полупідвал пл.31.2кв.м, 1-1 сіни пл.30,3кв.м, 1-2 кухня пл.8,4кв.м, 1-3 кімната пл.12,6кв.м, 1-4 кімната пл.9,2кв.м, 1-5 кімната пл.6,7кв.м, 1-6 кімната пл.8,9кв.м, 1-7 кімната пл.15,3кв.м, загальною площею 122,6 кв.м; сарай з прибудовою літ. «Б,б», погріб літ «В», сарай з прибудовою літ. «Г,г», вбиральня літ. «Д», гараж літ «Е», І замощення, та земельну ділянку загальною площею 1590 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання судових витрат (а.с.35-40).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10734031 від 24.05.2006 року ОСОБА_3 зареєстрував своє право власності на 4/5 частину вказаного вище нерухомого майна згідно рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 18.05.2006 року, справа №33/1 (а.с.23).

Згідно ч.1 ст.454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

При розгляді справи про оскарження рішення третейського суду суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду.

Підстави для скасування рішення третейського суду визначені в положеннях ст.458 ЦПК України, пунктом п`ятим частини другої якої визначено, що рішення третейського суду може бути скасовано в разі, якщо третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Стаття 2 Закону України «Про третейські суди» визначає, що сторонами третейського розгляду є - позивач та відповідач. Позивачами є фізичні та юридичні особи, що пред`явили позов про захист своїх порушених чи оспорюваних прав або охоронюваних законом інтересів. Відповідачами є фізичні та юридичні особи, яким пред`явлено позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Згідно з частиною п`ятою статті 42 ЦПК України у справах про оскарження рішення третейського суду, оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу та про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу учасниками справи є учасники (сторони) третейського розгляду, особи, які не брали участі у третейському розгляді, якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, а також сторони арбітражного розгляду.

Тлумачення статті 51 Закону України «Про третейські суди», статті 458 ЦПК України свідчить про те, що у них передбачено виключний перелік підстав для скасування рішення третейського суду і тягар доведення наявності зазначених підстав покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування рішення третейського суду.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про третейські суди» учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники.

Так, матеріалами справи установлено, що заявник ОСОБА_2 не був стороною третейського розгляду справи №33/1 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно -4/5 частини житлового будинку та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, як установлено, згідно заповіту ОСОБА_5 , складеного 19.05.1999 року, ОСОБА_2 мав право на успадкування 4/5 частини спірного житлового будинку, після померлого (а.с.26) та саме вказана частка була предметом розгляду у справі №33/1 та за оскаржуваним рішенням право власності на неї набув позивач ОСОБА_3 .

Разом із тим, як убачається з матеріалів справи №33/1 у відзиві на позов відповідач ОСОБА_4 проти позовних вимог заперечував, однак підстав даних заперечень з`ясовано не було.

Так, надаючи оцінку обставинам справи та наведеним нормам закону, встановлено, що можливість оскарження рішення третейського суду залежить від наявності у особи, яка ініціює таке питання, прав та обов`язків, пов`язаних із предметом третейського розгляду, а враховуючи те, що предметом даного третейського розгляду було визання за ОСОБА_3 права власності на 4/5 частини житлового будинку та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право на успадкування яких за заповітом мав заявник ОСОБА_2 , то вбачається, що у зв`язку з вирішенням третейським судом вказаного позову зачіпалися права ОСОБА_2 , та вирішувалося питання про його обов`язки.

Таким чином, третейським судом вирішено питання стосовно права власності ОСОБА_3 (позивача) та ОСОБА_4 (відповідача) як єдиних власників будинку та земельної ділянки, тоді як на час прийняття рішення третейським судом були і інші користувачі спірного будинку заявник у справі ОСОБА_8 , який зареєстрований у спірному будинку з 18.10.1995 року по теперішній час (довідка №14-18/1393 від 04.09.2020 року), тобто і на час розгляду справи третейським судом, проте, який не був стороною у справі, але суд фактично вирішив питання щодо його прав та обов`язків.

Окрім того, в матеріалах справи третейського суду №33/1 відсутні копії спадкової справи після смерті ОСОБА_5 чи інші письмові докази правонаступництва після померлого. Таким чином третейський суд , при вирішенні даної справи, не дотримався принципу всебічного розгляду та не вирішив питання щодо залучення до участі у справі всіх правонаступників померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 .

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що заявник обґрунтовано вважав, що, визначаючи за ОСОБА_3 право власності на 4/5 частин спірного нерухомого майна і не залучивши його до участі у справі, третейський суд вирішив питання, що стосуються його прав та обов`язків, що, відповідно до п.5 ч.2 ст.458 ЦПК є безумовною підставою для скасування вказаного рішення в повному обсязі.

З огляду на наведене, оскільки оскаржуваним рішенням третейського суду вирішено питання про права та обов`язки особи, яка не брала участі в третейському розгляді, заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 18 травня 2006 року в справі №33/1 підлягає скасуванню повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 457, 458, 460 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 18 травня 2006 року в справі №33/1, - задовольнити.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Український правовий союз" від 18 травня 2006 року у справі №33/1 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно 4/5 частини житлового будинку та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - скасувати повністю.

Ухвала суду за наслідками розгляду заяви, якщо вона не буде оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, яким є Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду.

Головуючий суддя : Т.О. Кривчун

Повний текст ухвали складено 21.05.2021 року.