Справа № 462/1977/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1 500 грн. щомісяця до 3 500 грн. щомісяця і до закінчення навчання, але не більше ніж досягнення нею 23 років.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.07.2001 року між позивачем та відповідачем у справі укладено шлюб, який 17.09.20218 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14.09.2018 року. Від шлюбу народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30.11.2020 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1 500 грн., щомісячно, починаючи з 15.05.2020 року до закінчення навчання у Львівському медичному фаховому коледжі «Монада», але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Однак, визначеного судом розміру аліментів і її доходів на даний час є недостатньо для повноцінного забезпечення дитини. Як на підставу позову вказує те, що розмір стягуваних аліментів є недостатнім для утримання дитини та те, що зі зміною віку дитини відповідно зростають потреби у її забезпеченні. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.04.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

06.05.2021 року від відповідача у справі ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що останній просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. Зазначає, що з 01.10.2020 року він є безробітним, дохід є мінливим, змоги сплачувати аліменти у розмірі який просить позивач відповідач немає. Також вказує, що позивач жодного разу у позасудовому порядку не зверталася до нього з питанням, щодо надання додаткової матеріальної допомоги доньці. Жодних заборгованостей у відповідача щодо раніше визначеного судом розміру аліментів немає. Відповідач готовий допомагати в утриманні доньки.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14.09.2018 року у справі № 462/4751/18 ухвалено розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований 14.07.2001 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1106 (а.с. 4).

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30.11.2020 року (ухвала про виправлення описки 02.03.2021 року) у справі № 462/2713/20 стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 15.05.2020 року до закінчення навчання у Львівському медичному фаховому коледжу «Монада», але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-х років (а.с. 5).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також встановлено (згідно Довідки Рудненської селищної ради від 18.03.2021 року) і не заперечується сторонами, що донька сторін ОСОБА_3 проживає з матір`ю.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначила, що розмір стягуваних аліментів є недостатнім для утримання дитини та те, що зі зміною віку дитини відповідно зростають потреби у її забезпеченні.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно порядку подання доказів, регламентованого ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Між тим, позивачем суду не надано жодного доказу на підтвердження обставин, якими обґрунтовується вимога позову про збільшення розміру аліментів. Так, за відсутності у справі доказів зменшення доходів позивача, стану здоров`я, інших достатніх та належних підстав, суд позбавлений можливості дати оцінку вказаних обставин і вважає, що на даний час дані обставини не доведено позивачем.

Позивач не врахувала, що для визначення підстав для збільшення розміру аліментів необхідно довести юридично важливі обставини, визначені ст. 192 СК України, які б підтверджували саме зміну, погіршення або поліпшення матеріального або сімейного стану платника та одержувача аліментів, а також їх здоров`я.

Крім цього, згідно ч. 2 ст. 184 розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що усупереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України позивач не довела належними, допустимими та достовірними доказами обставини, передбачені ст. 192 СК України, - зміну майнового чи сімейного стану її та дитини, погіршення стану здоров`я дитини після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів, проте доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, а тому позов є безпідставним і у задоволенні такого слід відмовити.

З урахуванням того, що позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору, судові витрати у справі, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовити.

Судові витрати у справі компенсувати за рахунок держави.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Відповідно до вимог п. п. 15.5.Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаціний номер: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (ідентифікацний номер: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 );

Третя особа: ОСОБА_3 (ідентифікаціний номер: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя/підпис/ Н. М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: