Справа №522/123/21
Провадження №2/522/34/21
11 червня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Косіцина В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження питання про винесення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Баталіна С.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 14 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Баталіна С.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №50889, вчинений 25.09.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (, місцезнаходження 03150 м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 77 А) заборгованості в сумі 65314 грн. 39 коп. Також стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (, місцезнаходження 03150 м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 77 А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Представник позивача ОСОБА_2 13.05.2021 року надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій повідомив, що докази понесених витрат на правову допомогу надасть суду у п`ятиденний термін.

18.05.2021 року на електронну адресу суду 9зареєстроване 19.05.2021 року0 та 20 травня 2021 року до канцелярії суду представником ОСОБА_1 адвокатом Ляшук Є.В. подано заяву про долучення до матеріалів справи розрахунку судових витрат та договору про надання правової допомоги, в яких останній просив вирішити питання про розподіл судових витрат у цивільній справі № 522/123/21 у загальному розмірі 15768,30 грн.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, що не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.

Судом було призначено судове засідання на 31.05.2021 року для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, яке було відкладене на 09.06.2021 року у зв`язку з відсутності відомостей про належне сповіщення відповідача.

В судове засідання 09.06.2021 року сторони не з`явилися, про день час та місце проведення були повідомлені належним чином та завчасно, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він висловив згоду на заочний розгляд.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у нього даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

В даній справі відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; двічі не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив. Позивач в свою чергу не заперечував проти винесення заочного рішення, а тому суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, вирішив розглянути справу заочно.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, викладеній в його заяві, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення 11.06.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Так, судом встановлено наступні обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, зазначене судове рішення Приморського районного суду міста Одеси від 14 травня 2021 року дійсно не містить посилання на вирішення питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

В той же час, ОСОБА_1 в своєму позові, у своєму позові просив, серед іншого, стягнути судові витрати. При цьому вказав, що детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат, згідно з вимогами статей 137, 175 ЦПК України, буде надано пізніше.

Так, представником позивача надано розрахунок судових витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи № 522/123/21, що заявляються до відшкодування ОСОБА_1 , в якому просили стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (Код , місцезнаходження юридичної особи: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 77А») на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати по справі № 522/123/21 у загальному розмірі 15 768,30 грн. у складі:

судового збору у розмірі 1261,20 (тисяча двісті шістдесят одна) гривня 20 коп. за подання до Приморського районного суду м. Одеси позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а також заяви про забезпечення позову;

витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язану з розглядом Приморським районним судом цивільної справи № 522/123/21 (представництво в суді, інша правнича допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо), у розмірі 13 850 (тринадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.;

витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, у розмірі 657 (шістсот п`ятдесят сім) гривень 10 коп.

Також, представником ОСОБА_1 адвокатом Ляшук Є.В. на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, загалом надані належним чином засвідчені копії наступних документів: Договору про надання правової допомоги від 23.12.2020 року № ХХІ/23/12/20-02; Додаткової угоди № 1 від 23.12.2020 року до Договору про надання правової допомоги 23.12.2020 року № ХХІ/23/12/20-02; Розрахунку судових витрат пов`язаних з розглядом цивільної справи № 522/123/21, що заявляються до відшкодування ОСОБА_1 , від 18.05.2021 року; Акту наданих послуг від 18.05.2021 року до Договору про надання правової допомоги 23.12.2020 року № ХХІ/23/12/20-02.

При цьому, як встановлено судом, рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 14 травня 2021 року було стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Відтак, вимога про стягнення судового збору у розмірі 1261,20 (тисяча двісті шістдесят одну) гривню 20 коп. за подання до Приморського районного суду м. Одеси позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а також заяви про забезпечення позову задоволенню в такому розмірі не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 січня 2021 року позивач звернувся з заявою про забезпечення позову, за яку було сплачено суму судового збору у розмірі 420,40 грн., що підтверджується копією квитанції про сплату № 94869 від 30.12.2020 року, що міститься в матеріалах справи (а.с. 26).

Вказана заява була розглянута судом, про що постановлено ухвалу суду від 11.01.2021 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що стягненню в частині судового збору підлягає сума у розмірі 420,40 грн.

За положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, визначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. А у рішенні Європейського суду у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині обґрунтованості понесених ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з правничою допомогою, у заявленому розмірі, суд також звертає увагу на положення ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У цій частині суд звертає увагу, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу можливе виключно за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам за відповідним клопотанням іншої сторони.

В іншому випадку, таке необґрунтоване зменшення є втручанням у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом, що суперечить принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 р. по справі № 910/13071/19.

Суд зазначає, що від інших учасників справи не надходило відповідних клопотань або заперечень щодо зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу, або інших заперечень.

Отже, вивчивши наявні у матеріалах справи докази понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, аналізуючи розмір заявлених витрат на оплату послуг адвоката на предмет співмірності із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, суд доходить висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 15 768,30 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Представник позивача просив також стягнути 1261 грн 20 коп. судового збору, проте в судовому рішенні від 14.05.2021 року суд стягнув вже 840,80 грн. судового збору, тому в цій частині заява підлягає частковому задоволенню.

Таким чином в поряду ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 420,40 гривень судового збору, сплаченого позивачем за подання заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, судом постановляється додаткове рішення щодо стягнення судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 257, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ляшук Є.В. про долучення до матеріалів справи доказів понесення судових витрат та про їх розподіл задовольнити частково.

Постановити додаткове рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Баталіна С.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (Код , місцезнаходження юридичної особи: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 77А») на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати по справі № 522/123/21 у загальному розмірі 14 927,50 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот двадцять сім) гривень 50 коп., які складаються з вартості професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 13 850 (тринадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у сумі 657,10 (шістсот п`ятдесят сім) гривень 10 коп. та судового збору у розмірі 420,40 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його прог.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений та підписаний 11.06.2021 року.

Суддя Косіцина В.В.

11.06.2021