Справа № 2-6955/11
Провадження № 6/947/305/21
УХВАЛА

11.06.2021

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Якубовській О.В.

За участю представників сторін адвокаті: Племениченко Г.В., Глазова О.О.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

23.06.2016 року на виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 21.07.2015 року Київський райсуд м. Одеси видав виконавчі листи №2-6955/11 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 612 999,80 дол.США та 10 872 184,97 грн.

26.07.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Заявник доводить, що строк пред`явлення виконавчого листа №2-6955/11 рахується з 21.07.2015 року і закінчується 22.07.2017 року, тому як на той період часу строк пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання було визначено в 1 рік (ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року). Тобто, Банк пред`явив виконавчий лист до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

У відповідності до положень ст.33 ЦПК України заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, що надійшла до суду 14.04.2021 року, розподілено на розгляд судді Калашніковій О.І. Після виконання ухвали суду про залишення заяви без руху, заяву ОСОБА_1 прийнято до провадження і призначено до розгляду в судовому засіданні.

Представник ОСОБА_1 адвокат Племениченко Г.В. заяву підтримав і вимагав ухвалите судове рішення, яким визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи виконавчий лист № 2-6955/11 від 23.06.2016 року, який виданий Київським районним судом м. Одеси на примусове виконання рішення Апеляційного суду Одеської області, ухвалене 21.07.2015 року по справі за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Марфін Банк», третя особа: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним.

Представник Банку заяву вважає безпідставною і стверджує, що Банк звернувся до виконавчої служби з заявою про примусове виконання виконавчого листа у відповідності до вимог Закону 19.07.2016 року, тобто у строки, визначені Законом.

Суд вислухав представників, вивчив матеріали справи №2-6955/11 і встановив наступне:

Рішенням Київського райсуду м. Одеси від 26.02.2015 року частково задоволено позовПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки: з відповідача ОСОБА_1 на користь банку стягнуто заборгованість за договором кредиту в розмірі 612999,80доларів США, що є еквівалентом 10872184,97грн. Рішенням суду також задоволено зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки від 14.04.2008 року.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області, ухваленим 21.07.2015 року рішення районного суду скасоване в частині вимог банку про стягнення боргу і по справі за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту ухвалено нове рішення, яким з відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь банку стягнуто в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в розмірі 612 999,80 дол.США та 10 872 184,97 грн., в іншій частині рішення райсуду залишено без змін. Рішення апеляційного суду набрало законної сили після його проголошення 21.07.2015 року.

Київський райсуд м. Одеси 23.06.2016 року видав виконавчі листи №2-6955/11 щодо примусового виконання рішення апеляційного суду.

Постановою держаного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС від 26.07.2016 року за заявою представника Банку відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-6955/11.

Як убачається з копії виконавчого листа (а.с. 43-55) рішення суду виконано частково з боржника стягнуто 27931,12 грн.

В ході проведення виконавчих дій здійснено опис і арешт боржника, накладено арешт на все майно боржника та оголошено майно в розшук.

29.10.2019 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, визначених п.7 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

15.11.2019 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження за заявою представника ПАТ «МТБ Банк» про примусове виконання виконавчого листа №2-6955/11.

Заявник доводить, що виконавчий лист пред`явлено Банком до виконання з порушенням визначеного Законом строку , який закінчився 22.07.2016 року, тому виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню.

Дослідивши надані сторонами виконавчого провадження письмові докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що заява представника боржника ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Нормами ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Частиною першою статті 22 ЗУ " Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-X1V передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Аналіз пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду 18 січня 2021 року № 2-20/11, вищевказаний припис Закону застосовується до виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання не сплив на час набрання ним чинності.

Статтею 12 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» зокрема передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша).

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

З огляду на зміст частини першої статті 11 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

У даному випадку на час звернення стягувача з заявою до виконавчої служби (заяву надано 22.07.2016 року) і на час відкриття виконавчого провадження (постанова від 26 липня 2016 року) діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року ( Закон № 606-XIV). Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу виносилась державним виконавцем за нормами Закону №1404-VІІІ Про виконавче провадження»(постанова від 29.10.2019 року). За нормами Закону №1404-VIII державним виконавцем частково виконане рішення суду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого листа №2-6955/11 таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Калашнікова О. І.