Єдиний унікальний номер судової справи: 487/8437/19
Провадження № 22ц/812/812/21 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

11 травня 2021 року м. Миколаїв Справа№ 487/8437/19

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Луконіною Наталею Валеріївною на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2020 року, ухвалене у складі головуючого судді Кузьменка В.В., в приміщенні того ж суду, вступну та резолютивну частини якого проголошено цього ж дня о 10 год. 00 хв., повний текст рішення складено 17 квітня 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановив:

13 листопада 2019 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та своє утримання до досягнення дитиною трьох років.

Позивач посилалась на те, що з 18 жовтня 2018 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею.

Позивач зазначала, що вона безпосередньо здійснює догляд за дитиною, займається її вихованням. Відповідач обов`язків з утримання дитини не виконує, життям дочки не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, не працює, а тому просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною трирічного віку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 гривень, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 13 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на її утримання, у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2021 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Луконіної Н.В. про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, перегляд заочного рішення суду відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка подана через його представника адвоката Луконіну Н.В., відповідач посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати заочне рішення та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив дійсних правовідносин, що склалися між сторонами, неповно з`ясував обставини справи лише на підставі доводів та міркувань позивача, не надав належної оцінки пред`явленим письмовим доказам та дійшов необґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача, чим завдав шкоди гарантованим правам відповідача.

ОСОБА_1 вважав, що призначення аліментів на дитину в розмірі ј частки від його заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, було б в даному випадку належним способом захисту права позивача, відповідало би об`єктивним фінансовим можливостям відповідача та інтересам дитини. Щодо стягнення аліментів на утримання позивача зазначив, що ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів того, що вона намагається заробляти, але позбавлена такої можливості з об`єктивних причин або ж, що її доходи не забезпечують їй прожитого мінімуму, встановленого законом.

Крім того, апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідача не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, а тому висновок суду про можливість заочного розгляду справи був необґрунтованим та передчасним.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач не подала.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався на те, що суд не здійснив належним чином його виклик в судове засідання.

Такі доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Відповідно до положень пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є, якщо зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З матеріалів справи вбачається, що справу розглянуто судом першої інстанції за відсутності ОСОБА_1 не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду.

На аркушах справи 10, 14, 22 містяться відомості про направлення відповідачу копії ухвали суду про відкриття провадження разом з копіями матеріалів позовної заяви, судової повістки, повідомлень про виклик ОСОБА_1 на 17 грудня 2019 року о 09 год. 00 хв., на 27 лютого 2020 року о 09 год., на 08 квітня 2020 року о 09 год. в судові засідання.

Проте, дані про отримання позовної заяви та повістки ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

До того ж, зазначені поштові відправлення надсилались судом відповідачу на адресу, яка зазначена позивачем в позовній заяві. В матеріалах справи відсутні дані про звернення суду, відповідно до положень частини шостої статті 187 ЦПК України, до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Отже, в матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи судом першої інстанції.

За такого, згідно пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України наявні обов`язкові підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвалюючи нове рішення колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що сторони з 18 жовтня 2018 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 6).

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7), яка проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Сторони не можуть дійти згоди щодо розміру аліментів на утримання доньки та позивачки, що досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до довідки про доходи №Г11/01-74 від 11 січня 2021 року відповідач ОСОБА_1 працює у ТОВ «ЄВТ ГРЕЙН», займаючи посаду апаратник оброблення зерна 3 розряду, та з 01 листопада 2019 року по 31 грудня 2020 року його доход склав 274 897 грн. 58 коп. (а.с.55). Середньомісячна заробітна плата відповідача за цей період складала 15 800 грн.

Відомості про наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків або осіб, які перебувають на його утриманні в справі відсутні. Також відсутні дані про стан його здоров`я та матеріальний стан.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статей 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За положеннями частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення.

За приписами статті 141 СК України мати, батько мають рівні як права, так і обов`язки щодо дитини.

Положення частини першої статті 184 СК України передбачають, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів враховує те, що позивач просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, тому доводи апеляційної скарги про визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) батька не заслуговують на увагу, оскільки за положеннями частини третьої статті 181 СК України виріб способу присудження аліментів визначається за вибором того з батьків, разом з якими проживає дитина. У даній справі дитина проживає з матір`ю.

До того ж, надані відповідачем квитанції на підтвердження добровільної сплати аліментів на дитину не впливають на визначення способу стягнення аліментів, а є лише підтвердження добровільного виконання обов`язку батьком по утриманню своєї дитини.

Визначаючи розмір аліментів на дитину у твердій грошовій сумі за заявою одержувача аліментів, колегія суддів виходить з потреб дитини, матеріального становища сторін, можливостей відповідача, який працює, отримує постійний дохід, та вважає, що розмір аліментів на дитину в сумі 4000 грн. щомісячно не буде занадто обтяжливим для відповідача, співвідноситься із визначеним законодавством розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не є меншим ніж мінімальний розмір аліментів, визначений частиною другою статті 182 СК України.

Доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі зазначеному позивачем матеріали справи не містять.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно частин другої та четвертої статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, за змістом вказаних правових норм, право на утримання у позивачки, як матері дитини, яка не досягла трирічного віку, виникає при наявності двох умов: якщо дитина проживає з нею та батько дитини може надавати матеріальну допомогу.

Наведеними вище встановленими судом фактами вказані умови підтверджені та є в наявності, тобто відповідно до свідоцтва про народження - дитина не досягла трирічного віку, а згідно з довідкою про доходи - відповідач має можливість надавати передбачену законом матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів на утримання позивачки, колегія суддів, враховуючи визначений судом розмір аліментів на утримання дитини, дохід відповідача та виходячи з принципу справедливості на розумності, вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання позивачки у розмірі 2 000 грн.

Доводи в апеляційній скарзі про необхідність застосування положень частини першої статті 83 СК України щодо позбавлення права позивача на її утримання або обмеження його строком через те, що подружжя перебувало у шлюбних відносинах нетривалий час не заслуговують на увагу. Так вказана норма регулює відносини, пов`язані з правом одного з подружжя на утримання в разі непрацездатності, предметом же даного позову є право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини до досягнення нею трирічного віку. Підстави для припинення права дружини на утримання, передбачене статтею 84 СК України, встановлені іншими правовими нормами, які не містять підстав на які посилається відповідач. До того ж, як зазначено вище, відповідно до положень частини четвертої статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тому доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачем свого матеріального стану, є безпідставними, оскільки не мають правового значення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню, з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 4000 грн. та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 2000 грн.

Відповідно до вимог частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам на 66,67 % у розмірі 512 грн. 29 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції.

Крім того, відповідачу необхідно компенсувати 384 грн. 16 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Отже, через взаємозалік, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 128 грн. 13 коп. (512 грн. 29 коп. 384 грн. 16 коп.).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Луконіною Наталією Валеріївною задовольнити частково.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 гривень, щомісячно, починаючи з 13 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на її утримання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 гривень, щомісячно, починаючи з 13 листопада 2019 року до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в сумі 128 (сто двадцять вісім) грн. 13 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадку та з підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст судового рішення складений 12 травня 2021 року.