Справа № 308/1221/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Фазикош О.В., за участю секретаря судового засідання Химинець О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ужгород, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», про заміну стягувана у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого документу, заінтересовані особи: ПАТ КБ «Надра», Ужгородський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), боржник ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст.259 та ч. 6 ст. 268 ЦПК України 12.05.2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 17.05.2021 року.

Заявник, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», звернулося до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про заміну стягувана у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого документу, заінтересовані особи: ПАТ КБ «Надра», Ужгородський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), боржник ОСОБА_1 .

Заява мотивована тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п-5009/09 від 17 листопада 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 27989,27 доларів США,що по курсу НБУ на 26.02.2009 року становить 213 516,15 гривень, 1700,00 гривень державного мита та 252,00 гривень витрат на ІТЗ. Зазначене рішення суду постановлене у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору № 403/09-2005 від 08 вересня 2005 року, укладеним з ВАТ Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ Комерційний банк «Надра».

Згідно Договору № GL48N71807G-1-6 про відступлення прав вимоги від 30.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1456, право вимоги за кредитним договором № 403/09-2005 від 08 вересня 2005 року (далі - Кредитний договір), укладеним між ПАТ Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ПЕРВІСНИЙ КРЕДИТОР - ПАТ Комерційний банк «Надра» відступив права вимоги на користь ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» - (НОВИЙ КРЕДИТОР), адреса: 49089, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Автотранспортна, буд.2, офіс 205; , п/р № НОМЕР_2 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299, разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами поруки, договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

Окрім того в заяві вказано, що постановою Правління Національного банку України від 04.06.2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Надра» було прийнято рішення від 05.06.2015 року № 113 «Про початок ліквідації ПАТ КБ «Надра». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.04.2016 року № 616 продовжений строк здійснення процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» та повноваження ліквідатора. У зв`язку з чим посилився контроль за супроводом судових справ та виконавчих проваджень.

При перевірці наглядової кредитної справи банку відносно позичальника ОСОБА_1 було виявлено, що банк отримав рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п-5009/09 від 17 листопада 2009 року та виконавчий лист. ПАТ Комерційний банк «Надра» звертався із заявами до органів державної виконавчої служби щодо стягнення боргу на виконання вищезазначеного рішення суду, але остання постанова про повернення виконавчого документа стягувачу та виконавчий лист виявлені не були.

Відповідно інформації Автоматизованої Системи Виконавчих Проваджень у виконавчому провадженні № 50565708 щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 31.03.2017 року винесена постанова про повернення виконавчого документа, але виконавчий лист та зазначена постанова до стягувана не надходили.

Згідно інформації Автоматизованої Системи Виконавчих Проваджень та Єдиного реєстру боржників на даний час жодного виконавчого провадження з виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2009 року у справі № 2п-5009/09 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 не відкрито .

Заявник зазначає, що оригінал виконавчого листа № 2п-5009/09 від 17 листопада 2009 року в наглядовій кредитній справі позичальника з ОСОБА_1 , яка передана НОВОМУ КРЕДИТОРУ, відсутній. За твердженням заявника, виконавчий лист на примусовому виконанні не перебуває, заборгованість боржником в добровільному порядку не сплачена, виконавчий листи втрачено.

У заяві вказано, що підставою для повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 50565708 зі стягнення боргу з ОСОБА_1 була встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно боржника, яке є предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань за споживчими кредитами, наданими боржнику в іноземній валюті та відсутність іншого майна на яке можливо звернути стягнення.

Заявник вказує і на те, що оскільки, на даний час Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року є чинним, тому строк пред`явлення виконавчого листа справі № 2п-5009/09 від 17 листопада 2009 року щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 не пропущений та зазначений виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з дня закінчення дії Закону № 1304-VII.

За твердженням заявника, оригінал виконавчого документа в кредитній справі, що була передана ПАТ Комерційний банк «Надра» відсутній, тому на його думку є підстави вважати, що він був втрачений при пересилці.

Заявник зазначає, що законодавець передбачив, що в разі зміни кредитора чи втрати виконавчого листа рішення суду не втрачає своєї чинності та є обов`язковим до виконання.

Згідно прохальної частини заяви заявник просить суд: У виконавчому листі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п-5009/09 від 17 листопада 2009 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 замінити стягувана ПАТ КБ «НАДРА» його правонаступником, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП», , (адреса: 49089, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Автотранспортна, будинок 2, офіс 205, п/р № НОМЕР_2 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299); Видати дублікат виконавчого листа про стягнення заборгованості згідно рішення суду по справі № 2п-5009/09 від 17 листопада 2009 року з ОСОБА_1 із зазначенням нового стягувана - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

Представник заявника в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до прохальної частини заяви просить розгляд справи проводити за відсутності представника заявника.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання заяви, а тому суд розглядає справу за їх відсутності, так як у відповідності до ч.3 ст.442 ЦПК України їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про зміну сторони виконавчого провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників процесу не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали цивільної справи № 2-5009/09, матеріали заяви про заміну стягувача на його правонаступника, суд дійшов наступних висновків:

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п-5009/09 від 17 листопада 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 27989,27 доларів США,що покурсу НБУ на 26.02.2009 року становить 213 516,15 гривень, 1700,00 гривень державного мита та 252,00 гривень витрат на ІТЗ. Зазначене рішення суду постановлене у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору № 403/09-2005 від 08 вересня 2005 року, укладеним з ВАТ Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ Комерційний банк «Надра».

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 09.03.2010 року вказане рішення суду залишено без змін.

Згідно Договору № GL48N71807G-1-6 про відступлення прав вимоги від 30.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1456, право вимоги за кредитним договором № 403/09-2005 від 08 вересня 2005 року (далі - Кредитний договір), укладеним між ПАТ Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ПЕРВІСНИЙ КРЕДИТОР - ПАТ Комерційний банк «Надра» відступив права вимоги на користь ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» - (НОВИЙ КРЕДИТОР), адреса: 49089, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Автотранспортна, буд.2, офіс 205; , п/р № НОМЕР_2 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 305299, разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами поруки, договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

Згідно Додатку №3 до вказаного договору, а саме реєстру договорів право вимоги за якими відступаються та Боржників, до нового кредитора перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , номер договору: 403/09-2005 Договір іпотеки від 08.09.2005.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга статті 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва. Кредитор не може бути змінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з позицією Верховного суду України в справі № 6-122цс13 виходячи зі змісту статей 512,514 ЦК України,ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження»(в чинній редакції на момент постановлення Верховним Судом України вказаної постанови) заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 25 квітня 2018 в справі № 2-н-148/09, в якій також зазначив, що по своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). З наведеного слідує, що заміна сторони виконавчого провадження можлива як на стадії відкритого виконавчого провадження, так і за відсутності такого.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статі 15 Закону України «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду. Але реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише у порядку, визначеному статтею 442 ЦПК України, шляхом заміни сторони у виконавчому листі, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у виконавчому листі, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Таких висновків при застосуванні наведених норм права дійшов Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року, прийнятій у справі № 409/559/15-ц.

Суд вважає, доведеним той факт, що заявник є правонаступником кредитора, вказане підтверджується договорам, та витягом з реєстру боржників.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Відповідно до ч.5 ст. 442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

При дослідженні матеріалів цивільної справи наявні відомості про отримання виконавчого листа за рішенням суду у даній справі. Окрім того до матеріалів справи додано копію постанови ВП №50565708 від 31.03.2017 про повернення виконавчого документу стягувачу. Так згідно вказаної постанови підставою для відкриття виконавчого провадження вказано: виконавчий лист №2п-5009/09 виданий 22.03.2010 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» суми боргу 27 989,27 дол. США, 213 516,15 грн. 1700 державного мита, та 252,00 грн. ІТЗ.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що підставою для повернення виконавчого листа стало те, що Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечений кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014 року № 1304-VII встановлено мораторій на звернення стягнення на нерухоме житлове майно боржника яке вважається предметом застави згідно в ст. 4 Закону України "Про заставу" та предметом іпотеки згідно ст. 5 Закону України "Про іпотеку" якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Відповідно до ч.1 п.9 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», що передбачав: законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення

Відповідно до вказаної норми повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Окрім того в самій постанові вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 31.03.2020. Копію постанови направити стягувану.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України "Про виконавче провадження".

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року року у справі N 711/10368/2012 (провадження N 61-11549св19).

Також у даній постанові Верховний Суд вказав на помилковість посилання судів попередніх інстанцій на те, що заява про заміну сторони стягувача подана після спливу строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки вказана обставина не позбавляє права стягувача на його заміну.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", як новий кредитор правонаступник, набув право вимоги за виконавчими документами, а тому заява в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, п. 7 ч. 3 ст.2 ЦПК України одним з основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення. Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Так, у зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

У даному випадку підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки.

Суд приходить до висновку, що вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду. Але реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише у порядку, визначеному статтею 442 ЦПК України.

Враховуючи вище наведене, слід замінити сторону виконавчого провадження № ВП №50565708 з примусового виконання виконавчого листа виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області №2п-5009/09 від 22.03.2010 про стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» суми боргу 27 989,27 дол. США, 213 516,15 грн. 1700 державного мита, та 252,00 грн. ІТЗ.

Суд також враховує, що забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З огляду на викладене суд вважає, що в даному випадку слід замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні, з примусового виконання виконавчого листа.

Щодо видачі дублікату виконавчого листа то суд вважає за необхідне вказати на наступне:

Згідно з пп. 17.4 п. 17 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Зважаючи на те, що положеннями ЦПК України передбачена можливість видачі по справі лише одного виконавчого листа та його дублікат може бути виданий судом лише у випадку втрати оригіналу, при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа вирішальним є встановлення обставин втрати оригіналу виконавчого листа.

З системного аналізу приписів норм чинного законодавства вбачається, що дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При цьому, заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено.

Як встановлено судом виконавчий лист №2п-5009/09 виданий 22.03.2010 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, який представником позивача ОСОБА_2 отримано 26.03.2010 р. було пред`явлено до виконання.

Згідно постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 31.03.2017 ВП №50565708 вказаний виконавчий лист повернутий Банку, при цьому зазначено, що він може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 31.03.2020.

Нормою ст.12 ч.6 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, чинного на даний час, визначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Положеннями ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, який діяв на момент оформлення оригіналу виконавчого листа суду, дублікат якого заявник просить видати та поновити строк для його пред`явлення до виконання, передбачено трирічний строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Положеннями п.10 ч.1 та ч.3 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, який діяв на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, передбачено що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом ст.ст.3, 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавчий лист суду, як виконавчий документ, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років. Зазначений строк обчислюється з наступного дня після набрання законної сили рішенням суду, на яке видано такий виконавчий лист.

Пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом (до 05 жовтня 2016 року), пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року №8 "Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах", при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою, заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не були виконані втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також у випадку, коли суд має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно ст.10 ч.9 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Надавши докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України).

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

До того ж, дублікат виконавчого документа може бути виданий, якщо зацікавлена особа звернулась до суду із заявою про це до закінчення строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі, якщо такий строк закінчився, зацікавлена особа, яка звертається до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа може одночасно ставити питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що заявником пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання та відповідного клопотання про його поновлення в заяві не ставиться.

Суд звертає увагу на те, що жодного належного та допустимого доказу на підтвердження втрати виконавчого листа до заяви надано не було, а ствердження представника заявника, що виконавчий документ було втрачено при пересилці, нічим не підтверджено.

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч. 6ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Вказане положення також закріплено в ч. 2ст. 433 ЦПК України.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Обов`язок пред`явити виконавчий лист до виконання в межах строків, визначених Закону України "Про виконавче провадження", покладено саме на стягувача.

Судом встановлено, що до часу укладання договору про відступлення права вимоги від 30.07.2020 року первісний стягувач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» мав обізнаність щодо пропуску ним строку звернення на виконання з виконавчим листом по справі.

На переконання суду, єдиною підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є поважність причин пропуску строку та наявність необхідних доказів на підтвердження цього.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" (Заява №3236/03) зазначено, що однією з підстав для поновлення строків може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Набуття Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" процесуального статусу правонаступника стягувача не свідчать про існування поважних причин для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, з урахуванням тієї обставини, що на день укладення між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» і заявником договору відступлення права вимоги 30.07.2020 року, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання вже було пропущено.

Поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання за відсутності поважних причин, суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Суд вважає, що сам по собі факт пропуску строку пред`явлення до виконання та не пред`явлення виконавчого листа до виконання попереднім стягувачам, а також відсутність у заявника оригіналів виконавчих листів, не є доказом поважності причин пропуску заявником строку пред`явлення їх до виконання, а тому він поновленню не підлягає.

Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 44 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі N2-836/11 (провадження N 14-308цс19) зроблено висновок, що "стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону N 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу "Перехідні положення" ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви".

Виконання судового рішення дійсно є завершальною стадією судового провадження та невід`ємним елементом права на судовий захист, передбачений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, але таке право не може бути абсолютним.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 259-261, 354, 355, 442 ЦПК України, п. 17.4 п.17 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, ст. ст. 512, 514 ЦК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», про заміну стягувана у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого документу, заінтересовані особи: ПАТ КБ «Надра», Ужгородський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), боржник ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Замінити у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа по справі № 2п-5009/09 виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області №2п-5009/09 від 22.03.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» суми боргу 27 989,27 дол. США, 213 516,15 грн. 1700 державного мита, та 252,00 грн. ІТЗ. стягувача ПАТ комерційний банк «Надра» () на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (, місцезнаходження: 49089, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2, офіс 205).

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош