ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року

м.Суми

Справа №587/636/20

Номер провадження 22-ц/816/708/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Підліснівська кераміка»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гриценка Бориса Миколайовича на рішення Сумського районного суду Сумської області від 16 лютого 2021 року в складі судді Черних О.М., постановлене у м. Суми, повне судове рішення складено 19 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду з позовом у квітні 2020 року, ОСОБА_1 просив стягнути з ТОВ «Підліснівська кераміка» на свою користь поворотну фінансову допомогу в сумі 252 276,09 грн, вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги мотивував тим, що 07.03.2017 року між ТОВ «Підліснівська кераміка» та ним, як засновником підприємства, було укладено договір № 01/03-ФП про надання поворотної фінансової допомоги на протязі трьох років в межах суми 950 000,000 грн, без ПДВ зі строком дії до 06.03.2020 року, на виконання якого ним за період з 07.03.2017 року по 21.01.2019 року було внесено на касу підприємства 252 276,09 грн. 24.05.2019 року змінився засновник товариства, яким став ОСОБА_2 29.01.2020 року позивачем на юридичну адресу підприємства та домашню адресу засновника було направлено вимогу про повернення вказаних коштів, які залишились без виконання, що і стало підставою звернення до суду з позовом.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 16.02.2021 року в задоволення позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Підліснівська кераміка» 11000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено існування між ним та відповідачем договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, оскільки ОСОБА_1 на момент підписання договору від 07.03.2017 року не був директором ТОВ «Підліснівська кераміка» та не мав повноважень на укладення таких договорів. Також, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження передачі коштів на рахунки товариства.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Гриценко Б.М. подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що 31.08.2016 року ОСОБА_1 був звільнений з посади директора ТОВ «Підліснівська кераміка» та 12.09.2018 року був призначений на вказану посаду. Однак, відповідач не надав рішення загальних зборів товариства про те, що ОСОБА_1 після звільнення з посади директора покладає на себе обов`язки директора, як засновник підприємства, без виплати заробітної плати. Вказує, що висновок технічної експертизи у справі не має юридичного значення, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 58-1 ГК України наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документів не створює юридичних наслідків. Крім того, актів приймання передачі печаток та документів підприємства між ОСОБА_1 та новим власником у 2019 році не складалось, тому підтвердити наявність на підприємстві двох печаток, касових книг, де відображені всі грошові операції, не можливо. Зазначає, що розмір заявлених вимог неспівмірний з обсягом роботи проведено адвокатом відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Підліснівська кераміка» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та спростовуються наявними у справі доказами. Виконавчим органом у товаристві є директор, а надходження грошових коштів до каси товариства не підтверджується.

Представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні просив рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 07.03.2017 року між ТОВ «Підліснівська кераміка» в особі директора Пігарєва А.В., як позичальника, та ОСОБА_1 , як позикодавця, засновника ТОВ «Підліснівська кераміка», було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) № 01/03-ФП, за умовами якого засновник надає підприємству поворотну фінансову допомогу суму грошових коштів частинами в межа суми 950 000,00 грн на безоплатній основі на протязі трьох років з дати підписання договору шляхом внесення грошових коштів до каси підприємства або перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок підприємства з особового або іншого рахунка засновника. Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню за вимогою засновника (а.с. 6-7).

Позивачем надано копії квитанції до прибуткових касових ордерів про внесення ним в 2017-2019 році грошових коштів на виконання вказаного договору на загальну суму 252 276,09 грн (а.с. 8-10).

Згідно наданих квитанцій ОСОБА_1 діяв як особа, яка вносила кошти і головним бухгалтером, і касиром, який приймав гроші одночасно.

29.01.2020 року ОСОБА_1 направив претензію вимогу до ТОВ «Підліснівська кераміка», в тому числі і про повернення поворотної фінансової допомоги в розмірі 244 700,00 грн (а.с. 11).

Згідно даних фінансового звіту за 2017 року відображено на початок 2017 р. наявність інших поточних зобов`язань за рядком 1690 на суму 125 200 грн., а на кінець 2017 року 132 700 грн. При цьому, борг на початок періоду не відповідає боргу на кінець 2017 року (а.с. 13-14, 32).

Згідно виписок АТ «Райфайзен банк Аваль» про рух коштів за період з 01.01.2017 року по 01.01.2018 року та за період з 01.08.2018 року по 31.01.2019 року на рахунках ТОВ «Підліснівська кераміка» не здійснювались будь-які прибутково-видаткові операції (а.с. 47-48).

Відповідно до наказу № 06 К від 31.08.2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора ТОВ «Підліснівська кераміка» з 31.08.2016 року за угодою сторін (а.с. 51).

Як вбачається з протоколу №3 загальних зборів ТОВ «Підліснівська кераміка» від 12.09.2018 року та наказу № 03К від 12.09.2018 року ОСОБА_1 призначений на посаду директора ТОВ «Підліснівська кераміка» з 13.09.2018 року за сумісництвом на умовах неповного робочого дня (а.с. 52-53).

Згідно з інформацією ГУ ДПС у Сумській області (форма 1 ДФ за 3 квартал 2016 року) ОСОБА_1 звільнився з посади директора з 31.08.2016 року, а повідомлення про прийняття працівника на роботу від 12.09.2018 року містить підтвердження прийняття ОСОБА_1 на роботу з 13.09.2018 року (а.с. 56-57).

Згідно висновку експерта № 19/119/6/7/2-212е від 19.11.2020 року відбитки круглої печатки ТОВ «Підліснівська кераміка» у квитанціях № 4 від 10.03.2017 року на суму 45 999,19 грн., № 3 від 09.03.2017 року на суму 39 311,08 грн., № 2 від 07.03.2017 року на суму 40 000,0 грн, №1 від 20.08.2018 року на суму 26507,20 грн, №3 від 20.09.2018 року на суму27917,20 грн, №4 від 22.10.2018 року на суму 31148,56 грн, №5 від 20.11.2018 року на суму 31102,80 грн, №1 від 21.01.2019 року на суму 10290,06 грн; у договорі №01/03-ФП про надання поворотної фінансової допомоги від 07.03.2017 року нанесені не круглою печаткою ТОВ «Підліснівська кераміка» і нанесені однім кліше (а.с. 123 - 185).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 14.1.257 ст. 14 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Керуючись принципами пропорційності, змагальності та диспозитивності, закладених у статях 11-13 ЦПК України, суд першої інстанції правильно вирішив спір в межах заявлених позивачем предмету та підстави позову та відмовив в його задоволенні, оскільки позивачем, у відповідності до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, не було доведено про укладення між сторонами у справі спірного договору позики, внесення на рахунок товариства суми коштів на його виконання, що підтверджується фінансовим звітом товариства, випискою по його банківському рахунку, а також проведеною у справі експертизою, з якої вбачається, що відбитки круглої печатки товариства на квитанціях до прибуткових касових ордерів оформлених у 2017 2019 роках та на договорі про надання поворотної фінансової допомоги № 01/03-ФП від 07.03.2017р. нанесені одним кліше печатки, а не круглою печаткою товариства, експериментальні зразки якої надані для проведення експертизи.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази повноважень ОСОБА_1 , як директора товариства, на час укладення спірного договору, а посилання в апеляційній скарзі про існування рішення загальних зборів, яким на позивача було покладено обов`язки директора товариства, не знайшло свого підтвердження в суді.

Посилання в апеляційній скарзі положення ч. 3 ст. 58-1 ГК України про те, що наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків, не заслуговують оскілки вказана редакція внесена в статтю Закону України від 23.03.2017 року №1982-VIII, який набрав чинності 19.07.2017 року, тобто після укладення спірного договору позики.

Розмір витрат на правничу допомогу в сумі 11000грн, визначений судом в оскаржуваному рішення є співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, доводиться належними доказами про понесення товариством такої фактичної витрати (а.с. 72, 73), тому підстав для його зменшення не має.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а), г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гриценка Бориса Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 16 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 19 травня 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко