Номер провадження: 22-ц/813/8196/21
Номер справи місцевого суду: 515/1677/17
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

25.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - Вишнівська сільська рада Татарбунарського району Одеської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2017 року Татарбунарським районним судом Одеської області ухвалено рішення по справі.

Не погоджуючись з таким рішенням, 23.04.2021 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій апелянт просив поновити строк з тих підстав, що 19 квітня 2021 року від нотаріуса він випадково дізнався про існування оскаржуваного рішення суду, також апелянт послався на розгляд іншої справи, де заявник, посилаючись на оскаржуване рішення, вказав апелянта в якості відповідача та вказав його адресу, за якою апелянт не проживає, через що, як зазначає апелянт, підставна особа отримала судову кореспонденцію за нього.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року залишено без руху з підстав недоведеності поважності причин пропуску строку, апелянту надано строк для усунення недоліків, роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Вказана ухвала апеляційного суду мотивована тим, що з огляду на значний проміжок часу (більше 3 років), що пройшов з дня ухвалення оскаржуваного рішення суду до дня звернення апелянта з апеляційною скаргою на зазначене рішення, з метою перевірки обставин, на які послався апелянт в заяві про поновлення строку, апеляційним судом витребувано інформацію з Татарбунарського районного суду Одеської області по справі № 515/1697/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування та з Арцизького районного суду Одеської області витребувана цивільна справа № 515/526/18 за позовом ОСОБА_2 до Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, третьої особи: ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним.

Під час огляду матеріалів справи № 515/526/18 апеляційним судом встановлено, що у квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання заповіту недійсним. Даний позов має посилання на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року по справі № 515/1677/17, також до даного позову у якості додатку приєднано копію рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року по справі № 515/1677/17, що оскаржується в даному провадженні.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , засобами поштового зв`язку, отримав 17 травня 2018 року судову повістку про виклик до суду по справі № 515/526/18 разом з позовною заявою та додатками до неї.

Тобто, за матеріалами справи № 515/526/18 встановлено, що ОСОБА_1 17 травня 2018 року отримав копію рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року по справі № 515/1677/17, у зв`язку з чим спростовано твердження апелянта, що про рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року по справі № 515/1677/17 він дізнався лише 19 квітня 2021 року.

За таких обставин, ухвалою апеляційного від 30.09.2021 року апелянту запропоновано надати до суду обґрунтовану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення з вказанням інших поважних підстав пропуску такого строку та за наявності відповідні докази.

У жовтні 2021 року апелянт надав до суду апеляційної інстанції заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, в якій апелянт послався на необізнаність про звернення ОСОБА_2 до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а згодом з позовом про визнання права власності на земельну ділянку. Щодо вручення 17.05.2018 року поштового відправлення по справі № 515/526/18, про що наголошено в ухвалі апеляційного суду, апелянт пояснює, що він дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та неподалік проживає його батько, з яким апелянт не спілкується з 2016 року. Апелянт припускає, що його батько отримав за нього судову повістку та копію позовної заяви, однак повідомити апелянта про це не міг, оскільки апелянт з кінця 2016 року по квітень 2021 року фактично проживав у Запорізькій області, телефон апелянт втратив і з батьком не міг спілкуватись.

З приводу неможливості надати докази поважності пропуску строку, апелянт вказує, що він не має таких доказів, оскільки він проживав в Запорізький області без реєстрації і працював за наймом без офіційного працевлаштування.

За таких обставин, наголошуючи, що він являється особою, яка не брала участі у справі, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Ознайомившись з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно положень статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Як вбачається з пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За вимогами частини 4 статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), неодноразово наголошувалося, що необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності).

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року по справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) закріплено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Також, у рішенні ЄСПЛ від 06 грудня 2007 року по справі «Воловік проти України» (Заява № 15123/03) вказано, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою.

У рішенні ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року по справі «Перетяка та Шереметьев проти України» (Заяви № 17160/06 та N 35548/06) наголошено, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Також, із практики ЄСПЛ також випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Під час вирішення питання про поновлення ОСОБА_1 строку на подачу апеляційної скарги на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року та відкриття апеляційного провадження за його апеляційною скаргою, апеляційним судом встановлено, що останній 17 травня 2018 року отримав копію оскаржуваного рішення по цій справі під час отримання судової кореспонденції по справі № 515/526/18. Зокрема, за матеріалами справи № 515/526/18 судом встановлено, що згідно повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , засобами поштового зв`язку, отримав 17 травня 2018 року судову повістку про виклик до суду по справі № 515/526/18 разом з позовною заявою та додатками до неї. При цьому, позовна заява по справі № 515/526/18 має посилання на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року по справі № 515/1677/17 та до неї у якості додатку приєднано копію рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року по справі № 515/1677/17.

Апеляційний суд наголошує, що за практикою ЄСПЛ від судів вимагається вказувати підстави поновлення строку на оскарження.

З метою дотримання балансу між правами учасників процесу судом запропоновано апелянту вказати інші обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду та надати докази, у зв`язку з чим апелянт надав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та вказав, що письмових доказів на підтвердження вказаних обставин він не має.

Згідно частини третьої статті 12 ЦПК України та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 21.05.2021 року, отриманої на судовий запит від 17.05.2021 року, ОСОБА_1 з 11.07.2007 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Цей Закон місцем перебування визначає адміністративно-територіальну одиницю, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, а місцем проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Згідно вимог статті 6 цього Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Як вбачається з положень статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається, зокрема фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Апелянт реалізував своє право на власний вибір реєстрації місця проживання, зареєструвавшись за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, з огляду на те, що з особою офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції ведеться за адресою зареєстрованого місця проживання, а також приймаючи до уваги положення цивільно-процесуального законодавства, відповідно до якого, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею (ч. 3 ст. 130 ЦПК України), апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 17.05.2018 року отримав судову кореспонденцію по справі № 515/526/18, а отже отримав копію рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року по справі № 515/1677/17.

Посилання апелянта на неотримання такої судової кореспонденції через не проживання за місцем реєстрації без надання належних та допустимих доказів не можуть бути враховані апеляційним судом як важні причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Зокрема, апелянт вказує про неможливість надати письмові докази, оскільки в Запорізькій області він проживав без реєстрації і працював за наймом без офіційного працевлаштування.

Між тим, апелянт має довести ті обставини, на які він посилається, як на поважні щодо пропуску строку на апеляційне оскарження. Проживання певний час в іншій області без реєстрації та без офіційного працевлаштування не унеможливлюють доведення даних обставин іншими доказами. Зокрема, складеним актом про проживання сусідами з вказівкою паспортних даних та підписами, завіреними у встановленому порядку балансоутримувачем будинку або обслуговуючої організацією, чи органом самоорганізації населення або органами влади чи місцевого самоврядування. Також апелянтом не надано на підтвердження повідомлених ним обставин - завірені копії аркушів трудової книжки, з якої можна було б пересвідчитися, що у вказаний період часу він не був пов`язаний офіційними трудовими правовідносинами з певними суб`єктами господарювання чи державними або комунальними установами. Не надано відомостей про сплату комунальних та інших платежів з утримання будинку за місцем реєстрації апелянта у вказаний період часу, з яких можна було б пересвідчитися про відсутність апелянта за місцем реєстрації.

Крім того, апелянт не надав докази звернення на пошту з приводу безпідставного вручення без його дозволу і відома судової кореспонденції іншій особі (зокрема батьку апелянта) і про надану поштовою службою відповіді.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, у зв`язку наведенням підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, що визнані судом неповажними.

Також, слід зазначити, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Оскільки, апелянтом в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не наведено поважних підстав пропуску такого строку та не доведено наявність обставин непереборної сили, що унеможливили вчасне оскарження судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року.

Слід зазначити, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 08 грудня 2017 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - Вишнівська сільська рада Татарбунарського району Одеської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Копію цієї ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, для відома.

Скаржнику надіслати копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Судді Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе

О.В. Князюк

С.О. Погорєлова