Дата документу 31.05.2021
Справа № 334/3720/21
Провадження № 2/334/2889/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Фетісов М.В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Будівельник», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропоста-чання» про визнання про визнання договору укладеним та захист прав споживача,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Садівничого товариства «Будівельник» та ТОВ «Запоріжжяелектропостачання», в якому просить визнати договір про постачання та розподілу електричної енергії на території колективного побутового споживача між ним та ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» укладеним. Разом з позовною заявою надана заява про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

За загальним правилом, передбаченим ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідач Садівниче товариство «Будівельник» згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має місцезнаходження за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Люцерна, яка не відноситься до територіальної юрисдикції Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Відповідач ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» має місцезнаходження за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35, яка відноситься до Олександрівського району м. Запоріжжя та не відноситься до територіальної юрисдикції Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Згідно з ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка відноситься до Дніпровського району м. Запоріжжя та до територіальної юрисдикції Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги про визнання укладеним договору про постачання та розподілу електричної енергії за місцезнаходженням садового (дачного) будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Тобто, спір у даній справі виник з приводу надання комунальних послуг за місцем знаходження нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної її частини.

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, позов про укладення договору з надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Саме така правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17 за позовом КП «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Крім того, у своїй постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин, враховуючи, що предметом спору є укладення договору про надання комунальних послуг у садовий (дачний) будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , яка відноситься до територіальної юрисдикції Вільнянського районного суду Запорізької області, приходжу до висновку, що вказана справа підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, тобто за місцем знаходження нерухомого майна, а тому вважаю за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передати справу за підсудністю вказаному суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30, 31, 258-261 ЦПК України, -

постановив:

Цивільну справу № 334/3720/21 за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Будівельник», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» про визнання про визнання договору укладеним та захист прав споживача передати за підсудністю Вільнянському районному суду Запорізької області (70002, вул. Бочарова, буд. 4, м. Вільнянськ, Запорізька область).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: