ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 656/297/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м. Херсон

справа № 656/297/20

провадження № 22-ц/819/845/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарАвтонагова Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , на рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2021 року у складі судді Ковальчук Т.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 , про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що він з 1998 року працює в АТ «Херсонобленерго» на посаді електромонтера диспетчерського устаткування та телеавтоматики 4 розряду, за місцем роботи характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни жодного разу не притягувався.

31.03.2020 року ОСОБА_1 направила на адресу Технічного директора АТ «Херсонобленерго» Гончарова В.Д. заявузвернення від 22.03.2020 року, в якій містилась інформація про порушення ним - ОСОБА_3 положень законодавства України, а саме: скоєння ним ряду умисних злочинних діянь, таких як спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 та її чоловікові, пошкодження їх майна, в тому числі шляхом вчинення підпалів, виготовлення вибухових речовин на робочому місці та їх продаж.

Вказані відповідачем у заяві-звернення твердження не є оціночними судженнями, а є відомостями про факти, які можуть бути доведені або спростовані у передбаченому законом порядку.

Разом з тим, всупереч принципу презумпції невинуватості поширена інформація не містить жодного посилання на вирок суду, яким встановлена вина позивача та який набрав законної сили. Крім того, відповідачем у вказаній заяві поширена недостовірна інформація з приводу того, що позивач є небезпечною особою, доводить матір відповідача до гіпертонічних кризів, зловживає алкоголем, перебуває на робочому місці у нетверезому стані, порушує трудову дисципліну.

Поширена відповідачем інформація є негативною, недостовірною та порушує його особисті немайнові права, ганьбить честь, гідність та завдає шкоди діловій репутації як працівнику АТ «Херсонобленерго». У зв`язку з неправомірним поширенням відповідачем недостовірної інформації він знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу, оскільки занепокоєний тим, як інші люди та його керівництво, будуть сприймати такі повідомлення, вимушений постійно пояснювати оточуючим, друзям та знайомим, колегам по роботі, що він не вчиняв таких дій, що призводить до сильних душевних страждань його та членів його сім`ї.

Позивач просить суд визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність і ділову репутацію інформацію стосовно нього, поширену відповідачем ОСОБА_1 у заяві-зверненні від 22.03.2020 року, направлену на ім`я Технічного директора АТ «Херсонобленерго» ОСОБА_5 та заборонити відповідачеві поширення зазначеної інформації. Зобов`язати ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію шляхом замовлення за власний рахунок та розміщення у друкованому засобі масової інформації газеті «Нове життя» та на сайті http://ivanivka.info/ Інтернет-видання про життя Іванівки та Іванівського району (Херсонська область) інформації про рішення у зазначеній справі не пізніше одного місяця з дня набрання судовим рішенням по зазначеній справі законної сили, тексту спростування наступного змісту: Заголовок «Спростування недостовірної інформації відносно ОСОБА_3 ». Текст спростування: «На виконання рішення Іванівського районного суду Херсонської області від (вказати дату рішення по справі) по справі № (вказати номер рішення по справі), я, ОСОБА_1 , спростовую недостовірну інформацію, поширену мною відносно ОСОБА_3 у Заяві-зверненні від 22.03.2020 року, направленій мною до АТ «Херсонобленерго»». Стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 30 000 гривень та сплачений ним судовий збір у сумі 2942,80 грн.

Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію інформацію стосовно ОСОБА_3 , поширену ОСОБА_1 у Заяві-зверненні від 22 березня 2020 року, яка була направлена на ім`я Технічного директора Акціонерного товариства «Херсонобленерго» Гончарова В`ячеслава Даниловича, а саме: 1) «- ОСОБА_3 , який 14.03.2020 р., перебуваючи у нетверезому стані, вдерся на територію сусіднього подвір`я (тобто нашого),…побив та потрощив межову загороду між нашими будинками; 2) «Вдарив неочікувано мого чоловіка сапою по голові та обличчю так, що держак сапи переламався на ньому, а потім гострим кінцем металевої сапи розрубав моєму чоловікові руку, тобто наніс тілесні ушкодження»; 3) «Покалічивши мого чоловіка ОСОБА_6 кинувся душити мене за горло, здавивши в області шиї мою одежу так, що я не могла декілька секунд дихати»; 4) «Раніше цей громадянин кидався на мене з лопатою, за те що я вийшла, коли він в нетверезому стані перекопував нашу стежку, що знаходиться на городі, а одного разу побив граблі на наших воротах, вибив у граблів 3 зубці металевих і опустив залізні ворота (одну зі сторін) на 2-3 см в низ; 5) «Також громад. ОСОБА_6 підозрюється в пожежах, які двічі були скоєні в 2018 році 19.09.2018 та 22.11.2018 р.»; 6) «До того як він працював в РЕС і ЕМ - цей чоловік неодноразово кодувався від алкоголізму»; 7) «Постійно, будучи дома в нетверезому стані та 14.03.20 р. так нівечивши та бивши нашу загороду»; 8) «Мама…, яка постійно від витівок такого сусіда отримує стреси та гіпертонічні кризи, при яких доводилось вже декілька разів викликати невідкладну допомогу»; 9) «Людині, яка має проблеми з алкоголем та має скриту форму порушення психіки?»; 10) «На робочому місці він виготовляє радіо-приймачі і продає їх по 4 тисячі грн.»; 11) «Вибухові речовини, які було знайдено при пожежах у нас в скиртах і вилучено при працівниках МЧС та поліцейських - це діло рук ОСОБА_6 . Ці вибухові речовини більше всього були виготовлені на робочому місці».

Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати поширену недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_3 шляхом направлення на адресу Технічного директора Акціонерного товариства «Херсонобленерго», за адресою: м.Херсон, вул.Пестеля,5, поштовий індекс 73003, листа із заголовком: «Спростування недостовірної інформації відносно ОСОБА_3 », в якому повідомити про ухвалене судове рішення по цивільній справі № 656/297/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди, із викладенням резолютивної частини судового рішення, не пізніше місяця з дня набрання ним законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати в сумі 981 (дев`ятсот вісімдесят одна) гривня 63 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що позивач не довів наявність підстав для задоволення позовних вимог у даній справі, а звернення до правоохоронного органу із заявами про вчинення злочину не є поширенням недостовірної інформації, аналогічна позиція викладена в постанові ВС від 09 вересня 2020 року у справі № 688/1505/18. Крім того, зазначила, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки відповідачем були надані належні докази на підтвердження достовірності викладених у листі обставин тим самим реалізувавши своє право на звернення. Ці обставини, відповідно до ст.376 ЦПК України, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення по про відмову у задоволенні позову.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволеню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 1998 року працює у акціонерному товаристві «Херсонобленерго» на посаді електромонтера диспетчерського устаткування та телеавтоматики 4 (четвертого) розряду (Служба засобів диспетчерського та технологічного управління), що підтверджується витягом з наказу АТ «Херсонобленерго» №530-к від 09.09.1998 року та довідкою з місця роботи від 07.05.2020 року №22/26-142.

31 березня 2020 року на ім`я Технічного директора АТ «Херсонобленерго» ОСОБА_5 надійшла заява-звернення від 22.03.2020 року направлена ОСОБА_1 в якій остання поширила інформацію щодо працівника АТ «Херсонобленерго».

Зміст даної заяви доводився до відома керівництва компанії, безпосереднього керівника ОСОБА_3 , керівників та працівників підрозділів АТ «Херсонобленерго», уповноважених на розгляд питань, порушених у зверненні, що підтверджується листом АТ «Херсонобленерго» від 20.07.2020 року .

Згідно листа старшого слідчого СВ Іванівського відділення поліції Карпова Є.В. від 17.07.2020 року встановлено, що в провадженні слідчого відділення Іванівського відділення поліції перебували матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2018 року за №0000280 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України (умисне знищення або пошкодження майна) на підставі заяви ОСОБА_1 . Вказане кримінальне провадження 28.06.2020 року закрито у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування (абз.14 ч.1 ст.284 КПК України).

Сектором дізнання проводиться дізнання у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2020 року за № 0000074 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі заяви ОСОБА_7 щодо спричинення йому 14.03.2020 р. тілесних ушкоджень ОСОБА_3 . Дізнання у вказаному кримінальному провадженні триває, остаточне процесуальне рішення не прийнято.

Згідно листа начальника Іванівського відділення поліції Каховського ВП ГУНП в Херсонській області Кузьменка І.В. від 26.09.2018 року направленого на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що за повідомленням від 19.09.2018 року за фактом займання скирт соломи Іванівським відділенням поліції була проведена перевірка. За результатами розгляду фактів викладених у повідомленні та згідно акту про пожежу встановлено, що займання скирт виникло у зв`язку з необережним поводженням з вогнем, прийнято рішення про закінчення перевірки у зв`язку з тим, що в даному випадку відсутні ознаки будь-якого кримінального чи адміністративного правопорушення.

Основним національним нормативно-правовим підґрунтям, яке регулює відносини щодо захисту гідності, честі та ділової репутації, є Конституція України та Книга 2 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), закони України «Про інформацію», «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка вказує на те, що суди повинні застосовувати під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) та практика Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і частинами другою та третьою статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

У пункті 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria), § 46).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно з частиною третьою статті 277 України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суд повинен мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації (абзац 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертаючись до керівництва АТ «Херсонобленерго» вказувала, що збоку сусіда ОСОБА_3 по відношенню до неї вчинялися протиправні дії, що суперечать моральним засадам суспільства, а саме: ст.122 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження ) ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження) та ст.194 КК України (умисне знищення або пошкодження майна), однак твердження на події мають посилання на дату, спосіб вчинення діянь, їх конкретний опис, а отже не можуть бути визнані оціночним судженням, а є констатацією фактів, які можуть і мають бути доведенні належними доказами.

За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суд повинен перевірити, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.

Інформація представлена у формі тверджень, носить фактичний характер, її поширення стосовно позивача має обвинувальний нахил звинувачення останнього у вичинені кримінальних правопорушень.

Отже, посилання на конкретну фізичну особу у контексті її у зв?язку зі злочином, кримінальним провадженням чи його розслідуванням можливе лише у випадку, коли особа перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого або підсудного.

Суд першої інстанції вірно виходив із того, що позивач довів факт поширення про нього негативної та недостовірної інформації, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію і викладене не є оціночним судженням.

Доводи апеляційної скарги, щодо вчинення дій про вчинення кримінальних правопорушень не знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи відсутній вирок про визнання винним у вчиненні злочинів, які інкримінує йому відповідач.

При визначенні способу спростування недостовірної інформації, суд врахував спосіб її поширення, місце, де ця інформація була поширена, кількість осіб, що сприйняли цю інформацію, а тому вважає, що поширена відповідачем недостовірна інформація в заяві-зверненні від 22.03.2020 року відносно позивача, має здійснюватися у такий самий спосіб, у якій поширювалася, тобто, шляхом направлення відповідачем за місцем роботи позивача листа, в якому викласти спростування недостовірної інформації відносно ОСОБА_3 та повідомити про ухвалене по даній справі рішення з викладенням його резолютивної частини. Даний спосіб, на думку суду, є найбільш адекватним способом захисту прав позивача. Разом з тим, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача спростовувати недостовірну інформацію шляхом розміщення у друкованому засобі масової інформації та на сайті Інтернет-видання про життя Іванівки та Іванівського району, як на цьому наполягав позивач.

Доводи апелянта, що ОСОБА_1 звертаючись до керівництва підприємства АТ «Херсонобленерго» намагалась реалізувати своє право на звернення, передбачене ст.41 Конституції України та Законом України «Про звернення громадян», аби довести до відома та отримання належного реагування відповідних органів в межах їх компетенції, суд визнає безпідставними та відноситься до них критично. Заява-звернення ОСОБА_1 , яка була спрямована за місцем роботи позивача до Акціонерного товариства «Херсонобленерго», яке не відноситься до правоохоронних органів, містить інформацію про кримінально-каранні діяння і порушення законодавства позивачем. При цьому зміст заяви свідчить про те, що негативна інформація стосовно позивача була доведена до відома керівника підприємства, де працює позивач, з метою формування негативної думки з боку останнього щодо діяльності позивача, а не з метою ініціювання проведення передбачених законодавством перевірок.

Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, з доводами якого погоджується суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, врахувавши зміст поширеної відповідачем інформації щодо позивача, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання недостовірною інформації, зазначеної у заяві-зверненні від 22 березня 2020 року, спростування її шляхом направлення на адресу Технічного директора Акціонерного товариства «Херсонобленерго», за адресою: м.Херсон, вул.Пестеля,5, поштовий індекс 73003, листа із заголовком: «Спростування недостовірної інформації відносно ОСОБА_3 », в якому повідомити про ухвалене судове рішення по цивільній справі № 656/297/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди, із викладенням резолютивної частини судового рішення, не пізніше місяця з дня набрання ним законної сили.

Суд правильно встановив, що зазначена відповідачем у заяві інформація є такою, що порушує права позивача та принижує його честь, гідність і ділову репутацію, що підлягає судовому захисту відповідно до приписів чинного законодавства України.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції Ї без змін.

Керуючись ст. 367,374,375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 27 травня 2021 року

Суддя Т.Г. Чорна