Справа № 504/1620/20
Провадження № 2/504/909/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2021 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенко В.К.,

секретаря- Мельникової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 10, смт. Доброслав, справу за позовом ОСОБА_1 до Сербківської сільської ради Лиманського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просить визначити йому додатковий строк на прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.10.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.03.2021 року задоволено клопотання позивачки, витребувано з Лиманської районної державної нотаріальної контор Одеської області завірену належним чином копію спадкової справи, яка заведена до майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.03.2021 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду.

Позивачка подала письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, доводи позову підтримала.

Представник Сербківської сільської ради Лиманського району Одеської області подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, вимоги позову залишив на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку:

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Суд належним чином оцінивши всі докази у їх сукупності, дійшов до висновку про те, що наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Зокрема, позивач на поважність причини пропуску вказаного строку послалась на наявність загального захворювання, що підтверджено консультативним висновком спеціаліста від 23.05.2020 року, що не може розцінюватися судом як непереборні істотні труднощі на вчинення дій, передбачених чинним законодавством.

Вказаний консультативний висновок не містить таких застережень чи висновків, які б вказували на неможливість позивачки через виявлену у неї хворобу здійснювати повсякденні справи. Суд приймає до уваги, що з часу смерті спадкодавця минуло майже сім років до дня, коли спадкоємець звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Зазначена позивачкою обставина не перешкоджала останній подати протягом шести місяців заяву про прийняття спадщини шляхом надіслання поштою такої заяви із нотаріальним засвідченням справжності її підпису.

Суд беззаперечно приймає до уваги те, що позивачка є єдиним спадкоємцем до майна ОСОБА_2 (згідно наявних матеріалів спадкової справи).

Крім того, суд крім того, приймає до уваги, що відповідач не визнав позов беззаперечно, а залишив питання позову на розсуд суду.

Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Інших поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини у позові не вказано, додаткових доказів суду не представлено.

Отже, відсутність поважних причин для визначення додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про відсутність законних підстав для задоволення позову.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах висловлений у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 643/285/20, зокрема, доводи про те, що позивач був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини у передбачений законом строк, оскільки у нього проблеми зі здоров`ям та йому потрібне постійне лікування є недоведеними. Між тим, позивач не був позбавлений можливості надіслати заяву про прийняття спадщини поштою із нотаріальним засвідченням справжності її підпису. Жодних доказів на підтвердження існування причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини, позивачем не надано.

Отже суд відхиляє доводи позову, і відмовляє у його задоволенні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 273, 315, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 15-16, 1216-1218, ст. 1220, 1258, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ч. 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.К. Барвенко