Провадження № 2/337/80/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участю секретаря Журби Н.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Сердюченка В.В.

відповідачів ОСОБА_2

ОСОБА_3

представника відповідача Боярчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

14.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 08.12.2020 року позивач залучив в якості співвідповідача ОСОБА_3, подавши до суду позовну заяву в новій редакції (а.с. 136-139). В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є власником земельної ділянки АДРЕСА_1, на якій розташований садовий будинок. 11.04.2020 року приблизно о 16-05 годині загорівся очерет поблизу його ділянки, внаслідок чого на його ділянці відбулась пожежа. На місці події він затримав хлопця ОСОБА_4, 2006 року народження, який підпалив очерет. Пожежники погасили пожежу, але його майно було частково пошкоджено. Батько малолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП у зв'язку із ухиленням від виконання обов'язків щодо виховання свого сина. Згідно проведеної оцінки його майну була заподіяна майнова шкода на суму 104 878 гривень. За проведення оцінки він сплатив 5000 гривень. Крім того, внаслідок пошкодження належного йому майна він зазнав моральної шкоди, яку він оцінює в 15000 гривень. Вважає, що шкоду, завдану діями малолітнього ОСОБА_4 мають відшкодувати його батьки.

Просив суд стягнути на свою користь солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму матеріальної шкоди в розмірі 109 878 гривень, моральної шкоди в розмірі 15000 гривень. Покласти на відповідачів судові витрати.

28.07.2020 року суддя відкрив спрощене провадження по справі (а.с. 88).

09.09.2020 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

16.11.2020 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. Обґрунтовує свої заперечення тим, що постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2020 року він був звільнений від адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП у зв'язку із малозначністю правопорушення, провадження по справі закрито. Під час розгляду справи вина його сина ОСОБА_4 у виникненні пожежі не досліджувалась, оцінка діям сина не надавалась. Судом розглядалось лише питання ухилення його від виконання батьківських обов'язків. Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідальність за пожежу необхідно покласти на його сина ОСОБА_4 лише тому, що він затримав сина на місці пожежі. Насправді ОСОБА_4 дійсно знаходився неподалік під час загоряння очерету, але він його не підпалював. Жодного зв'язку між діями ОСОБА_4 та виникненням пожежі не доведено. На даний час в Дніпровському ВП ГУПН України в Запорізькій області проводиться досудове розслідування за фактом пошкодження майна ОСОБА_1, проте слідчим не встановлені особи, винні у пожежі, підозра нікому не пред'явлена.

22.12.2020 року суд залучив до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3, до якої ОСОБА_1 заявив позовні вимоги як до солідарного співвідповідача (а.с. 173).

26.01.2021 року суд закрив підготовче провадження по справі та призначив справу до розгляду (а.с. 180).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Сердюченко В.В. позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач суд пояснив, що 11.04.2020 року він знаходився на у дворі свого будинку. Близько 16-00 години він побачив, як поблизу його ділянки на озері почав горіти очерет. З місця, де виник огонь, йшли 6-7 хлопців різного віку. Він не бачив хто саме підпалив очерет, момент загоряння також не бачив. Він крикнув хлопцям. Один з них був ближче інших до місця загоряння і щось викинув. Він наздогнав та затримав цього хлопця, ним виявився ОСОБА_4 2006 року народження. Далі загорілась його та сусідня ділянка. На його ділянці згоріли дерева, система поливу, внаслідок чого йому були заподіяна майнова та моральна шкода. Вважає винуватим у виникненні пожежі ОСОБА_4, оскільки він був ближче всіх до місця виникнення пожежі та викинув щось на підлогу.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник адвокат Боярчук Н.В. проти позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні. Відповідач суду пояснив, що 11.04.2020 року йому зателефонували та повідомили, що його син причетний до пожежі біля озера. Син ОСОБА_4 сказав йому, що він не винуватий у підпалі очерету, насправді підпалив очерет ОСОБА_5. Далі він та син надавали пояснення в поліції, син також називав ОСОБА_5 як винного у загорянні очерету. Він встановив всіх хлопців, які були з його сином у день пожежі, надав слідчому їх контактні дані з номерами телефонів.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечила, просила суд відмовити в його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

Предметом спору у даній справі є відшкодування на підставі ст. 1166 ЦК України шкоди, яку позивачеві заподіяно внаслідок пожежі, що сталась на його території.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 Цивільного кодексу України).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачені статтею 1166 ЦК України, частиною першою якої встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (ст. 22 ЦК України).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

На підставі ч.1 ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) або доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Порядок обліку пожеж та їх наслідків, затверджений постановою Кабінету Міністрів від 26.12.2003 №2030.

Згідно п.7 цієї Постанови документом, який засвідчує факт пожежі, є акт, що підписується комісією, до складу якої входить не менш як три особи, у тому числі представник територіального органу ДСНС, представник адміністрації (власник) об'єкта, потерпілий.

Згідно пунктів 3,4 наказу МВС України №621 від 24.07.2017 року відповідно до вимог законодавства для розслідування кримінальних правопорушень, пов'язаних з пожежами:

- органи (підрозділи) поліції проводять слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на виявлення, фіксацію та збирання доказів, установлення обставин виникнення пожеж, а також умов, що призвели до їх виникнення, установлення осіб, причетних до вчинення правопорушень, та їх притягнення до відповідальності згідно з вимогами чинного законодавства, забезпечення відшкодування збитків, завданих потерпілим;

- територіальні органи ДСНС залучаються для установлення причин виникнення пожеж, а також обставин та умов, що сприяли їх виникненню.

Посадові особи поліції, ДСНС та Експертної служби МВС у межах повноважень при виявленні, попередженні, припиненні та розслідуванні кримінальних правопорушень та інших подій, пов'язаних з пожежами, повинні у взаємодії зі спеціалістами інших служб, у залученні яких виникла потреба, уживати заходів щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин події або кримінального правопорушення.

Згідно пункту 7 Наказу Експертна служба МВС у межах повноважень забезпечує проведення судової пожежно-технічної експертизи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки АДРЕСА_1 (а.с. 6).

11.04.2020 року до Дніпровського Відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області звернувся ОСОБА_1 із заявою про те, що невідомі здійснили підпал на території СТ «Трансформаторщик-2», внаслідок чого виникла пожежа на території його прибудинкової території АДРЕСА_1 (а.с. 147-148).

В графі заяви «бачив особу, яка вчинила кримінальне правопорушення», «чи підозрюється хто-небудь у вчиненні кримінального правопорушення» ОСОБА_1 нічого не зазначив (а.с. 148).

Згідно звіту про незалежну оцінку, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику об'єкту нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в результаті ушкоджень від пожежі, склало 104878 гривень (а.с. 14).

11.04.2020 року у відношенні ОСОБА_2 був складений адміністративний протокол за ч.1 ст.184 КУпАП за невиконання батьківських обов'язків по вихованню сина ОСОБА_4, який підпалив прибудинкову траву 11.04.2020 року о 06-15 годині, внаслідок чого відбулась пожежа на території СТ «Трансформаторщик-2» (а.с. 7).

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3. На момент виникнення пожежі ОСОБА_4 не досяг чотирнадцятирічного віку, був малолітнім, тому згідно ч.2 ст.31 ЦК України не несе відповідальності за завдану ним шкоду.

11.04.2020 року малолітній ОСОБА_4, 2006 року народження, надав працівнику поліції пояснення про те, що 11.04.2020 року він зустрів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, з якими разом пішли купатись на озеро. Він, ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 йшли попереду. ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 йшли позаду, підпалили траву, після чого наздогнали їх (а.с. 168).

13.05.2020 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя звільнив ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП у зв'язку із малозначністю правопорушення, обмежився усним зауваженням, провадження по справі закрив (а.с.8). В постанові вказано, що ОСОБА_2 вину не визнав, пояснив, що його син траву не підпалював.

27.04.2020 року ОСОБА_1 був допитаний слідчим як потерпілий у кримінальному провадженні №50001406 (а.с. 150-152). Позивач надав пояснення про те, що 11.04.2020 року він знаходився на своїй дачній ділянці. О 14-50 годині він звернувся увагу на групу хлопців в кількості семи осіб віком приблизно до 12 років, які перелізли через паркан на територію озера, яке розташоване в 10 метрах від його ділянки. Далі о 16-10 годині він побачив момент підпалу та щось крикнув хлопцям. Він не бачив що саме вони підпалили. Хлопці почали тікати, він наздогнав одного з них на ім'я ОСОБА_4. Внаслідок підпалу відбулась пожежа на його ділянці. Пожежа була погашена працівниками пожежної безпеки. Внаслідок пожежі йому була заподіяна майнова шкода. Він встановив анкетні дані інших хлопців, які були на місці підпалу.

16.07.2020 року слідчий допитав в якості свідка ОСОБА_2, який пояснив, що йому зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що його син ОСОБА_4 2006 року народження підпалив очерет біля дачного кооперативу. Він приїхав на місце пожежі. Син йому пояснив, що очерет підпалив ОСОБА_5. Він залишився подивитись на загоряння, в цей час інші хлопці втекли, а його затримав власник дачного будинку. Син назвав імена всіх хлопців, з якими він був на озері (а.с. 154-155).

15.09.2020 року слідчий додатково допитав ОСОБА_2, який назвав слідчому анкетні дані, місця проживання та номера всіх телефонів хлопців, які гуляли разом з його сином у день виникнення пожежі - ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_6 (а.с. 157-158).

28.09.2020 року слідчий Дніпровського ВП ГУПН в Запорізькій області виніс постанову, якою закрив кримінальне провадження у зв'язку із відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.194 КК України. Постанова мотивована тим, що потерпілий ОСОБА_1 не надав доказів завдання йому матеріальної шкоди внаслідок пожежі. (а.с. 159-161).

18.12.2020 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя скасував постанову слідчого про закриття кримінального провадження (а.с. 176).

Позивачем надано суду диск із відеозаписом (а.с. 165), на якому видно як група підлітків біжить від озера, на якому загорілась трава. Ким саме підпалена трава не записі не видно. Після чого чоловік на відеозаписі наздоганяє одного з підлітків. Через деякий час розпочалась пожежа, яка розповсюдилась від озера на суміжні з ним земельні ділянки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що 11.04.2020 року вона була разом з чоловіком ОСОБА_1 у дворі дачного будинку. Вона побачила, як почала горіти трава біля озера, від того місця біжить група підлітків. Вона побачила як один із хлопців викинув щось, схоже на запальничку. Чоловік наздогнав та затримав одного із хлопців, яким виявився ОСОБА_4. Сам момент підпалу трави вона не бачила.

Допитаний в якості свідка неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, суду пояснив, що 11.04.2020 він був у компанії знайомих йому хлопців - ОСОБА_8, брат ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9. Вони пішли на озеро купатись. ОСОБА_5 сказав, що підпалить очерет. Він бачив у ОСОБА_5 сірники. ОСОБА_9 та ОСОБА_5 залишились позаду, а він та інші не повірили та пішли вперед. Він чув як ОСОБА_5 сказав «все, я підпалив, побігли». Далі він почув звук вогню, повернувся та побачив чорний дим. ОСОБА_5 та ОСОБА_9 бігли від місця загоряння, обігнали його. Він злякався пожежі і також побіг. Далі він та інші хлопці бігли від місця пожежі, при цьому він біг останній. Його наздогнав власник дачного будинку, який розташований біля озера та затримав його, викликав поліцію. Він одразу сказав чоловіку, що це не він підпалив очерет, а інший - ОСОБА_5. На наступний день, ОСОБА_5 казав йому, що це дійсно він підпалив очерет.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що 11.04.2020 року поблизу його дачного будинку відбулась пожежа. Він почув голос сусіда ОСОБА_1 Побачив як з місця пожежі біжить група підлітків. Він не бачив хто сам підпалив траву. ОСОБА_1 наздогнав одного з хлопців та сказав що впіймав одного з тих, хто влаштував пожежу на озері. Підліток, якого впіймали, казав, що це не він підпалив траву.

Надаючи оцінку дослідженим по справі доказам, суд виходить із наступного.

Позивач ОСОБА_1 зазначив, що пожежа була ліквідована працівниками пожежної служби, проте жодних доказів того, що проводилось розслідування причин виникнення пожежі суду надано не було. Встановити причину виникнення пожежі на підставі досліджених по справі доказів не є можливим.

В матеріалах кримінального провадження №50001406, розпочатого за заявою ОСОБА_1 за фактом пожежі на належній йому земельній ділянці, відсутні відомості про осіб, причетних до виникнення пожежі, жодні експертизи для визначення причини пожежі та вартості заподіяних збитків слідчим не призначались.

Слід зазначити, що допустимими є ті засоби доказування, які передбачені законодавством. У даному випадку таким доказом має бути належно оформлений акт про пожежу або висновок судової пожежно-технічної експертизи.

Винуватість ОСОБА_4 2006 року народження у виникненні пожежі належними та допустимими доказами доведена не була.

Відеозапис, на якому видно як виникла пожежа, не доводить причетність до неї ОСОБА_4, оскільки на записі не видно момент виникнення пожежі, внаслідок чого саме вона сталась. На підставі запису можливо встановити лише факт того, що ОСОБА_4 11.04.2020 року дійсно був поблизу дачного будинку, який належить ОСОБА_1 в момент коли відбулось загоряння. На записі також видно, що від місця виникнення вогню біжать інші підлітки. Відеозапис не діє підстави стверджувати, що пожежа сталась саме внаслідок дії цих підлітків.

ОСОБА_4 одразу після затримання його на місці пожежі пояснив, що підпал вчинив не він, а ОСОБА_5. Такі самі пояснення надав працівникам поліції та будучи допитаним в суді. Батько ОСОБА_4, відповідач по справі ОСОБА_2 надав слідчому всі контактні дані підлітків, які знаходились разом з його сином 11.04.2020 року. При цьому слідчий жодного з цих осіб не допитав, не перевірив їх причетність до виникнення пожежі.

Суд не приймає в якості доказу винуватості ОСОБА_4 постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2020 року у відношенні ОСОБА_2 за ст.184 КУпАП. При розгляді даної справи суддею встановлювалась наявність факту ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов'язків у відношенні сина ОСОБА_4 При цьому до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 притягнутий не був. Обставини пошкодження майна ОСОБА_1 внаслідок виникнення пожежі суддею не досліджувались, оцінка їм не надавалась.

Таким чином, суду не надано належних та допустимих доказів того, що малолітній ОСОБА_2 вчинив протиправні дії, які призвели до виникнення пожежі, яка завдала шкоду ману позивача, між діями ОСОБА_4 та завданням збитків ОСОБА_1 є причинний зв'язок, наявна вина ОСОБА_4, а тому позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 13, 141, 178, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 20.05.2021 року.

Суддя: А.М. Котляр