ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4995/21 Справа № 207/2523/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Погребняк Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
УХВАЛА

13 травня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Свистунової О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2020 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2020 року замінено сторону стягувача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Надра його правонаступником Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп у виконавчому листі № 207/2523/14-ц, виданому на підставі рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 28 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в сумі 380 718,01 грн. Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 207/2523/14-ц, виданого на підставі рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 28 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в сумі 380 718,01 грн. Видано дублікат виконавчого листа № 207/2523/14-ц, виданого на підставі рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 28 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в сумі 380 718,01 грн.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, 30 березня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

12 квітня 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій вона просила суд зупинити стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. за виконавчим провадженням № 64389533 від 04 лютого 2021 року на підставі дубліката виконавчого листа, виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Заява мотивована тим, що у разі задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виконавче провадження буде закінчено, а заявниці доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно, на яке може бути звернено стягнення у разі примусового виконання заочного рішення суду, а тому на її думку доцільним є зупинення стягнення за вказаним виконавчим провадження до вирішення справи по суті.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачені статтею 150 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року № 9 вбачається, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У статті 34 Закону України Про виконавче провадження врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного чи приватного виконавця.

Крім того, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову визначено недопустимість забезпечення позову шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрали законної сили.

Згідно з пунктом 6 частиною першою статті 150 ЦПК України, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, може застосовуватись судом, як захід забезпечення позову.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, застосовується судами як захід забезпечення позову при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про оскарження ОСОБА_1 дубліката виконавчого листа.

Розглядаючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом, оскільки провадження щодо примусового виконання судового рішення є процесуальним принципом обов`язковості судового рішення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, вимоги ОСОБА_1 є неспівмірними із заявленими судовими вимогами та виходять за межі цих вимог, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що у відповідності до положень статті 38 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Отже, постановлення Дніпровським апеляційним судом ухвали від 31 березня 2021 року про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2020 року є підставою для зупинення виконавчого провадження, а тому заявниця не позбавлена можливості самостійно звернутися до приватного виконавця із відповідною ухвалою суду для вирішення питання про зупинення виконавчого провадження у порядку, визначеному Законом України Про виконавче провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 151 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Верховного Суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Свистунова