ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 травня 2021 року

м. Харків

справа № 619/5305/20

провадження № 22-ц/818/2883/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

ім`я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08 лютого 2021 року в складі судді Болибока Є.А.,

у с т а н о в и в :

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» (далі - ТОВ «Лайфселл») та просив: визнати дії ТОВ «Лайфселл» протиправними та такими, що обмежують його права, як споживача телекомунікаційних послуг; зобов`язати ТОВ «Лайфселл» зареєструвати його як абонента; стягнути з ТОВ «Лайфселл» майнову шкоду в розмірі 276, 80 грн та моральну шкоду в розмірі 100,00 грн шляхом поштового переказу через поштове відділення АТ «Укрпошта» за адресою: 62341, Харківська область, с. Мала Данилівка, вулиця Академічна, 5.

Позов мотивовано тим, що 29 червня 2020 року він звернувся до ТОВ «Лайфселл» за адресою: м. Харків, вулиця Університетська, 9 для отримання послуги перенесення номеру у відповідності до Закону України «Про телекомунікації». 02 липня 2020 року він надав відповідачу усі необхідні документи та заповнив відповідну заяву про перенесення абонентського номеру до ТОВ «Лайфселл» та висловив своє бажання бути зареєстрованим абонентом. З 07 липня 2020 року він обслуговується у ТОВ «Лайфселл». 09 липня 2020 року він надав відповідачу письмову заяву щодо реєстрації абонента відповідно до частини другої статті 32 Закону України «Про телекомунікації», однак 24 липня 2020 року отримав лист з відмовою у наданні послуги. 29 липня і 01 вересня 2020 року позивач повторно звертався до ТОВ «Лайфселл» з заявами про реєстрацію абонента та надавав усі необхідні документи, однак на даний час замовлену послугу не отримав. Врегулювати спір в досудовому порядку ТОВ «Лайфселл» відмовилось. З 19 листопада 2020 року позивач почав отримували від ТОВ «Лайфселл» спам-повідомлення, звінки рекламного і комерційного характеру, на які він не надавав згоди.

Зазначає, що вказані дії ТОВ «Лайфселл» є протиправними, порушують права позивача на отримання замовленої послуги, що свідчить про недотримання відповідачем норм Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про телекомунікації».

11 січня 2021 року Дементович Микола Іванович - представник ТОВ «Лайфселл» подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити.

Відзив мотивовано тим, що заява позивача від 02 липня 2020 року та його візити 02 і 06 липня 2020 року до магазину ТОВ «Лайфселл» стосувалися зміни оператора телекомунікацій з перенесенням абонентського номеру до мережі нового оператора. ОСОБА_1 отримує телекомунікаційні послуги в мережі відповідача, починаючи з 07 липня 2020 року, що підтверджується інформацією з білінгової системи та не заперечується самим позивачем у позовній заяві. Таким чином, твердження позивача про те, що ним подавалася заява про реєстрацію абонента до 07 липня 2020 року є безпідставними. Відповідачем було повідомлено позивачу, що його абонентський номер обслуговується в мережі «Лайфселл» без укладання договору про надання телекомунікаційних послуг в письмовій формі та з реєстрацією як абонента. У відповіді ТОВ «Лайфселл» від 24 липня 2020 року вих. № 1285 відповідач роз`яснив позивачу, що до 07 липня 2020 року його абонентський номер обслуговувався в мережі оператора рухомого (мобільного) зв`язку Товариства з обмеженою відповідальністю «ТриМоб» (далі - ТОВ «ТриМоб»), а реєстрація його як абонента була здійснена безпосередньо оператором телекомунікацій ТОВ «ТриМоб», що унеможливлює його реєстрацію як абонента у ТОВ «Лайфселл». 29 липня 2020 року позивач звернувся до ТОВ «лайфселл» із заявою про реєстрацію його як абонента за номером НОМЕР_1 . Однак в наданні вказаної послуги позивачу було відмовлено, оскільки він не пред`явив документ, що посвідчує його особу та не надав для перевірки активну ідентифікаційну телекомунікаційну картку (СІМ-картку), отриману раніше у відповідача. 01 вересня 2020 року позивач повторно звернувся до магазину «Лайфселл» та надав документи, необхідні для реєстрації його як абонента, який отримує телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі, однак відмовився підписати відповідну заяву про реєстрацію, у зв`язку з чим йому відмовлено у наданні послуги.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 08 лютого 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позову ОСОБА_1 . Дії працівників ТОВ «Лайфселл» не були протиправними та відповідали вимогам Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про телекомунікації», а тому правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди відсутні.

09 березня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга містить доводи, аналогічні доводам позовної заяви. ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції невірно установив обставини справи та дослідив подані ним докази, тому ухвалив незаконне рішення.

19 квітня 2021 року Дементович М.І. - представник ТОВ «Лайфселл» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи, наведені в апеляційній скарзі є необгрунтованими.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08 лютого 2021 року за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників за наявними в ній матеріалами з підстав, передбачених частиною першою статті 369 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 02 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Лайфселл» за отриманням послуги про перенесення абонентського номеру/номерів, про що свідчить відповідна заява від 02 липня 2020 року (а. с. 22).

06 липня 2020 року ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Лайфселл» usіm-картку та з 07 липня 2020 року його мобільний номер обслуговується у відповідача.

Вказані обставини визнаються сторонами у позовній заяві та відзиві на позовну заяву.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).

Згідно з заявою від 09 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до керівника ТОВ «Лайфселл» та просив письмово повідомити чи зареєстровано його як абонента з номером НОМЕР_1 , у відповідності до частини другої статті 32 Закону України «Про телекомунікації» (а. с. 19).

В листі ТОВ «лайфселл» від 24 липня 2020 року вих. № 1285 на звернення ОСОБА_1 від 09 липня 2020 року роз`яснено, що абонентський номер НОМЕР_1 обслуговується в мережі лайфселл з 07 липня 2020 року на умовах передоплати, без укладання договору про надання телекомунікаційних послуг в письмовій формі та з реєстрацією у оператора абонента ОСОБА_1 .

Також, в листі зазначено, що до 07 липня 2020 року зазначений абонентський номер обслуговувався в мережі оператора рухомого (мобільного) зв`язку ТОВ «ТриМоб», а реєстрація абонента була здійснена до перенесення абонентського номеру до ТОВ «Лайфселл», безпосередньо оператором телекомунікацій ТОВ «ТриМоб». У ТОВ «Лайфселл» відсутня інформація про те, чи була здійснена реєстрація абонента у ТОВ «ТриМоб», відповідно до частини другої статті 32 Закону України «Про телекомунікації» або іншим способом.

ОСОБА_1 було рекомендовано звернутись безпосередньо до ТОВ «ТриМоб» для з`ясування вказаного питання (а. с. 22).

29 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Лайфселл» про реєстрацію його як абонента за номером НОМЕР_1 (а. с. 19).

Згідно з відповіддю ТОВ «Лайфселл» від 25 серпня 2020 року вих. № 1452 реєстрація ОСОБА_1 як абонента ТОВ «Лайфселл» за заявою від 29 липня 2020 року є неможливою. Роз`яснено, що для реєстрації у ТОВ «Лайфселл» як абонента, який отримує телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі, необхідно особисто завітати до магазину «Лайфселл» за адресою: м. Харків, вулиця Університетська, 9, маючи при собі паспортний документ (в оригіналі), копію документа (довідки) з реєстраційним номером облікової картки платника податків та СІМ-картку за абонентським номером НОМЕР_2 (а. с. 23).

01 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Лайфселл» про реєстрацію його як абонента з номером НОМЕР_1 .

Згідно з відповіддю ТОВ «Лайфселл» від 15 вересня 2020 року вих. № 1585 ОСОБА_1 роз`яснено, що у зв`язку з тим, що він відмовився підписати заяву про реєстрацію, провести реєстрацію неможливо (а. с. 24).

Відповідно до Закону України від 12 травня 1991 року № 1023 - ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023 - ХІІ) цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

З частини першої Закону № 1023 - ХІІ вбачається, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1023 - ХІІ споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

Держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності (частина перша статті 5 Закону № 1023 - ХІІ).

Продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію життєдіяльності (частина перша статті 6 Закону № 1023 - ХІІ).

В статті 21 Закону № 1023 - ХІІ вказано, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь - яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Стаття 22 Закону № 1023 - ХІІ закріплює право споживача на захист прав, передбачених законодавством у судовому порядку. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до Закону України від 18 листопада 2003 року № 1280 - IV «Про телекомунікації» (далі - Закон № 1280 - IV) цей Закон встановлює правову основу діяльності у сфері телекомунікацій та визначає повноваження держави щодо управління та регулювання зазначеної діяльності, а також права, обов`язки та засади відповідальності фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у даній діяльності або користуються телекомунікаційними послугами.

Згідно з статтею 1 Закону № 1280 - IV абонент - це споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі.

Права споживачів телекомунікаційних послуг закріплені в статті 32 Закону № 1280 - IV.

Споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на: вільний доступ до телекомунікаційних послуг; вибір оператора, провайдера телекомунікацій; вибір виду та кількості телекомунікаційних послуг; безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій вичерпної інформації щодо змісту, якості, вартості та порядку надання телекомунікаційних послуг; своєчасне і якісне одержання телекомунікаційних послуг; відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання чи неналежного виконання оператором, провайдером телекомунікацій обов`язків, передбачених договором із споживачем чи законодавством; оскарження неправомірних дій операторів, провайдерів телекомунікацій шляхом звернення до суду та уповноважених державних органів (пункти 2, 4, 5 - 7, 12, 13 частини першої статті 32 Закону № 1280 - IV).

Абонент, який отримує телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі, може зареєструватися в оператора, надавши йому персональні дані відповідно до закону в порядку, встановленому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації (частина друга статті 32 Закону № 1280 - IV).

Відповідно до Порядку для реєстрації абонентів, абонент або його уповноважений представник подає заяву в паперовій формі особисто оператору, провайдеру телекомунікацій або уповноваженій ним особі (далі - оператор, провайдер телекомунікацій). Зразок заповненої заяви розміщується на веб-сайтах операторів, провайдерів телекомунікацій. Заява в паперовій формі заповнюється та підписується абонентом або уповноваженою ним особою. Датою надходження заяви в паперовій формі вважається дата її реєстрації як вхідної кореспонденції оператором, провайдером телекомунікацій. При поданні заяви у письмовій формі особисто фізичною особою пред`являється документ, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України чи спеціальний статус особи, що передбачений частиною першою статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». При поданні документа абонентом за його згодою оператор, провайдер телекомунікацій має право зробити копію з наданого документа у зручній для оператора, провайдера телекомунікацій формі з метою підтвердження достовірності наданих персональних даних. При поданні заяви в письмовій формі абонент має надати для перевірки активну ідентифікаційну телекомунікаційну картку (SIM-картка, USIM-картка, R-UIM-картка тощо), за якою він отримує відповідні послуги, або підтвердити користування такою карткою шляхом озвучення/демонстрації одноразового пароля, надісланого оператором, провайдером телекомунікацій на абонентський номер, за яким отримуються телекомунікаційні послуги, або повідомлення оператору, провайдеру телекомунікацій секретного слова, встановленого оператором, провайдером телекомунікацій та абонентом відповідно до умов, визначених оператором, провайдером телекомунікацій, або перевірки встановлення з`єднання з іншим терміналом абонента.

Встановлено, що ТОВ «Лайфселл» здійснило послугу по перенесенні абонентського номеру ОСОБА_1 за його заявою від 02 липня 2020 року та видало останньому usіm-картку.

Дослідивши надані позивачем докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що реєстрація ОСОБА_1 як абонента ТОВ «Лайфселл» не була проведена у зв`язку з відсутністю задокументованого та посвідченого особистим підписом волевиявлення заявника щодо реєстрації як абонента, який отримує телекомунікаційні послуги в мережі ТОВ «Лайфселл» без укладення договору в письмовій формі.

Оскільки дії ТОВ «Лайфселл» відповідали вимогам Законів України № 1280 - IV та № 1023 - ХІІ, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях відповідача порушень прав ОСОБА_1 . Дії ТОВ «Лайфселл» відповідали вимогам Законів України № 1280 - IV та № 1023 - ХІІ.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судового збору, понесеного у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судового збору, понесеного у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, ч. 1 ст. 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13 травня 2021 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

О.М. Хорошевський