Справа № 360/2140/15-ц
УХВАЛА

14 травня 2021 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Герасименко М.М.,

за участі секретаря Рассказової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області справу за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з урахуванням уточнень та доповнень, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», про визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця в частині неповернення виконавчого листа стягувачу, визнання неправомірними та скасування постанов від 03 жовтня 2018 року, 11 лютого 2021 року про відкриття виконавчих проваджень та постанови від 01 березня 2021 року про опис та арешт майна (коштів) боржника,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11 березня 2021 року звернулися до суду із вказаною скаргою на дії приватного виконавця Трофименка М.М., мотивуючи її тим, що 11 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М., за заявою ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», яке є правонаступником АТ «Дельта Банк», відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 360/2140/15-ц, строк пред`явлення якого закінчився. Заявники зазначили, що у вказаному виконавчому листі зазначений строк пред`явлення його до виконання 15 січня 2017 року. Оскільки стягувач пред`явив виконавчий лист до виконання з пропуском строку його пред`явлення, постанови приватного виконавця від 11 лютого 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 64486817 та від 01 березня 2021 року про опис та арешт майна (коштів) боржника у межах вказаного виконавчого провадження є неправомірними і підлягають скасуванню.

ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» 26 березня 2021 року подало відзив на скаргу, у якому просить у задоволенні скарги відмовити в повному обсязі. Зазначає, що рішенням Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 08 жовтня 2008 року в сумі 847529,25 грн (справа № 360/2140/15-ц). На підставі вказаного рішення у 2016 році було видано виконавчі листи. На виконання вказаного рішення суду відносно ОСОБА_2 Бородянським районним ВДВС ГТУЮ у Київській області 01 березня 2016 року відкрито виконавче провадження № 50346128, отже строк пред`явлення виконавчого документа до виконання відносно боржника ОСОБА_2 не пропущено. Виконавчий документ по стягненню заборгованості на виконання вказаного рішення суду відносно ОСОБА_1 також пред`являвся попереднім стягувачем до виконання, проте 26 лютого 2016 року Бородянським районним ВДВС ГТУЮ у Київській області такий виконавчий лист було повернуто стягувачу. Після переривання строку, враховуючи положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавчий лист міг бути пред`явлений до виконання до 26 лютого 2019 року. При огляді отриманого від виконавчої служби виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 стягувачем виявлено помилку у написанні по батькові боржника « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_4 ». Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 14 вересня 2017 року виправлено помилку у виконавчому листі, а саме замінено по батькові боржника « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». Після отримання вказаної ухвали ПАТ «Дельта Банк» звернулося до приватного виконавця Трофименка М.М. із відповідною заявою. 03 жовтня 2018 року приватним виконавцем Трофименком М.М. було відкрито виконавче провадження № 57349340, отже строк пред`явлення виконавчого документа до виконання відносно боржника ОСОБА_1 не пропущено. 11 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» було укладено договір № 1369/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення Банком на користь ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» прав вимоги за кредитним договором № 0 від 08 жовтня 2008 року. Ухвалами Бородянського районного суду Київської області від 11 липня 2019 року, 27 серпня 2019 року замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів у справі № 360/2140/15-ц, виданих Бородянським районним судом Київської області про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно. 11 лютого 2021 року виконавчий документ у виконавчому провадженні № 57349340 повернуто стягувачеві, проте такий повторно було пред`явлено приватному виконавцю Трофименку М.М., за яким відкрито виконавче провадження № 64486817. Таким чином строк пред`явлення виконавчих документів до виконання стягувачем не було пропущено, станом на 22 березня 2021 року на виконання рішення Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року у справі № 360/2140/15-ц стосовно ОСОБА_2 здійснюється виконавче провадження № 50346128 (відкрито 01 березня 2016 року) та стосовно ОСОБА_1 виконавче провадження № 64486817 (після повторного пред`явлення відкрито 11 лютого 2021 року).

29 березня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про уточнення та доповнення скарги від 11 березня 2021 року, у якій просили визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця в частині неповернення стягувачу виконавчого листа, виданого Бородянським районним судом Київської області 22 січня 2016 року, де боржником зазначено ОСОБА_1 та в частині винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень № 57349340 від 03 жовтня 2018 року та № 64486817 від 11 лютого 2021 року; визнати неправомірними та скасувати постанови приватного виконавця Трофименка М.М. від 03 жовтня 2018 року, 11 лютого 2021 року про відкриття виконавчих проваджень № 57349340, 64486817 відповідно. У вказаній заяві скаржники зазначили, що під час розгляду цієї справи їм стало відомо, що 03 жовтня 2018 року було відкрито виконавче провадження № 57349340, однак про це провадження їм не було повідомлено приватним виконавцем під час ознайомлення 04 березня 2021 року із матеріалами виконавчого провадження № 64486817. Крім того, скаржники вважають, що приватним виконавцем неправильно застосовано поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження». На обґрунтування наведеного зазначили, що 26 лютого 2016 року Бородянською районною державною виконавчою службою було відмовлено у відкритті виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом у справі № 360/2140/15-цна підставі статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» № 606- ХІV від 21 квітня 1999 року, у зв`язку із невідповідністю виконавчого документа вимогам пункту 3 частини першої статті 18 вказаного Закону, а саме невірно зазначено по батькові боржника ОСОБА_1 . Скаржники вважають, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року строк дії вказаного виконавчого листа обмежувався строком в один рік; на вказаний виконавчий лист не поширюється дія Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року; статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року передбачений вичерпний перелік пунктів, за якими можна повторно подати виконавчий лист до виконання, і за яким строки до виконання продовжуються; положення статті 26 не входять в перелік підстав, за якими можна повторно подати виконавчий лист до виконання відповідно до статті 47 вказаного Закону. Враховуючи наведене, помилка у виконавчому листі повинна бути виправлена у строк дії для пред`явлення його до виконання, тобто до 15 січня 2017 року, але це відбулось 14 вересня 2017 року. За таких обставин, скаржники вважають, що вказаний виконавчий лист, строк пред`явлення якого, на їхню думку, сплив, не повинен був бути прийнятим до виконання приватним виконавцем Трофименком М.М. без поновлення строку його виконання в судовому порядку.

30 березня 2021 року на адресу суду надійшли пояснення приватного виконавця Трофименка М.М., у яких останній вказує на необґрунтованість скарги та зазначає, що оскільки виконавчий лист № 360/2140/15-ц, виданий Бородянським районним судом Київської області 22 січня 2016 року повертався стягувачу двічі, а саме: 26 лютого 2016 року, повторно пред`явлений до виконання 03 жовтня 2018 року, та 11 лютого 2021 року, повторно пред`явлений до виконання того ж дня, то з урахуванням положень статті 12 та пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року, стягувач не пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки виконавчий документ № 360/2140/15ц було пред`явлено до виконання у встановлений вказаним Законом трирічний строк. Приватний виконавець також заперечив щодо тверджень скаржника про те, що ним не було запропоновано боржнику ознайомитись з постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 01 березня 2021 року, та вказав, що ним було запропоновано боржнику ознайомитись із зазначеною постановою, проте боржник ОСОБА_1 відмовилась ознайомлюватись із вказаною постановою та проставляти свій підпис, що підтверджується підписами понятих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із зазначенням вказаних обставин. Приватний виконавець не погодився також із твердженням скаржників про те, що жодних листів, що стосуються виконавчого провадження № 64486817, приватним виконавцем на адресу боржника направлено не було. На підтвердження вказаних заперечень зазначив, що приватним виконавцем на адресу боржника було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64486817, що підтверджується відповідними доказами, а саме трек-номером поштового відправлення № 299.

16 квітня 2021 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» після ознайомлення із заявою скаржників про уточнення та доповнення скарги. У вказаних поясненнях ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» просило провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 закрити, оскільки останній не є стороною виконавчого провадження № 64486817, у межах якого оскаржуються дії/бездіяльність приватного виконавця. Доводи скаржників щодо спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» вважає необґрунтованими.

У судовому засіданні скаржники та їх представник адвокат Науменко В.В. скаргу, з урахуванням уточнень та доповнень, підтримали, просили її задовольнити.

Представники ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» у судовому засіданні заперечили проти скарги та просили у її задоволенні відмовити, а щодо скарги у частині вимог ОСОБА_2 провадження у справі у цій частині закрити.

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вислухавши пояснення скаржників, їхнього представника та представників стягувача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги в частині вимог ОСОБА_1 з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня 2015 року у справі № 360/2140/15-ц позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 08 жовтня 2008 року в сумі 847529,25 грн.

Вказане рішення набрало законної сили 15 січня 2016 року, а 22 січня 2016 року був виданий виконавчий лист № 360/2140/15-ц відносно ОСОБА_1 (далі виконавчий лист відносно ОСОБА_1 ), строк пред`явлення якого визначено до 15 січня 2017 року.

Як вбачається з відмітки на зазначеному виконавчому листі, 26 лютого 2016 року Бородянським районним відділом державної виконавчої служби було відмовлено стягувачу у відкритті виконавчого провадження на підставі статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 14 вересня 2017 року за заявою АТ «Дельта Банк» виправлено помилку у виконавчому листі відносно ОСОБА_1 , а саме замінено по батькові боржника « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

03 жовтня 2018 року виконавчий лист відносно ОСОБА_1 був поданий стягувачем до виконання до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. Постановою приватного виконавця від 03 жовтня 2018 року за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження № 57349340.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 11 липня 2019 року замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів у справі № 360/2140/15-ц, виданих Бородянським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк».

Як вбачається з відмітки на виконавчому листі відносно ОСОБА_1 , 11 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. було повернуто виконавчий лист стягувачу на підставі п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

11 лютого 2021 року виконавчий лист відносно ОСОБА_1 було повторно подано стягувачем до виконання до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. (вих. № 135 від 11 лютого 2021 року). Постановою приватного виконавця від 11 лютого 2021 року за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження № 64486817.

01 березня 2021 року у межах вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, у якій зазначено, що боржник ОСОБА_1 відмовилась від підпису про ознайомлення із вказаною постановою. Зазначена постанова підписана представником стягувача, понятими ОСОБА_5 та Шаталіним Є.І.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (далі Закон), який діяв на дату набрання рішенням законної сили та видачі на його підставі виконавчого листа, строк пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлено - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій статті 22 Закону, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (частина перша статті 25 Закону).

За змістом положень статті 26 Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема, пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статті 18 цього Закону.

У разі відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статті 18 цього Закону державний виконавець роз`яснює заявникові право на звернення до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність з вимогами статті 18 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Тобто після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання, перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

За встановленими у справі обставинами, перше предявлення виконавчого документу до виконання відбулося у межах річного строку після набрання рішенням законної сили, проте 26 лютого 2016 року Бородянським районним відділом державної виконавчої служби було відмовлено стягувачу у відкритті виконавчого провадження на підставі статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

У постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 910/18165/13 (провадження № 6-698гс16) зроблено висновок, що «після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується».

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII), яким збільшено строк пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Так, відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до пунктів 5, 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Отже, законодавець збільшив до трьох років після набрання рішенням законної сили строк пред`явлення до виконання як виконавчих документів, виданих після набрання чинності 05 жовтня 2016 року Закону № 1404-VIII, так і виконавчих документів, які були видані на виконання судових рішень до 05 жовтня 2016 року та строк пред`явлення яких до виконання не сплинув станом на 05 жовтня 2016 року.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 01 грудня 2020 року у справі № 552/2408/20 (провадження № 61-15197ск20), у якій зазначено, що пункт 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року може застосовуватися тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

За встановленими у справі обставинами, 22 січня 2016 року був виданий виконавчий лист № 360/2140/15-ц відносно ОСОБА_1 , строк пред`явлення якого визначено до 15 січня 2017 року.

Отже, оскільки у цій справі на момент набрання чинності Законом № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого листа Бородянського районного суду Київської області від 22 січня 2016 року відносно ОСОБА_1 не сплинув та був встановлений до 15 січня 2017 року, з урахуванням положень пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення та частини першої статті 12 Закону № 1404-VIII на цей виконавчий лист поширювалася вимога про збільшення строку його пред`явлення до виконання до трьох років, тобто до 15 січня 2019 року.

Водночас, судом встановлено, що перше пред`явлення виконавчого документу до виконання відбулося у межах річного строку після набрання рішенням законної сили, проте 26 лютого 2016 року стягувачу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі статті 26 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи наведене, перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання почався заново з дня його повернення, а саме з 26 лютого 2016 року до 26 лютого 2017 року. Разом з тим, з огляду на те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання станом на час набрання чинності Законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, не сплив, строк повторного пред`явлення вказаного виконавчого документа до виконання після його повернення стягувачу, враховуючи положення статті 12 та пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону, становить три роки з дня повернення виконавчого листа, тобто до 26 лютого 2019 року.

У межах вказаного строку, а саме 03 жовтня 2018 року, стягувачем повторно подано до виконання виконавчий лист відносно ОСОБА_1 , який постановою приватного виконавця від 11 лютого 2021 року повернуто стягувачу на підставі п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Того самого дня за заявою стягувача приватним виконавцем відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

Отже, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа відносно ОСОБА_1 не пропущено, як такий, що неодноразово переривався пред`явленням до виконання, а тому приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко М.М., відкриваючи провадження по виконанню зазначеного виконавчого листа та накладаючи арешт на майно боржника, діяв в межах та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Твердження, зазначені у скарзі не доводять та не свідчать про неправомірну бездіяльність приватного виконавця в частині неповернення стягувачу виконавчого листа, виданого Бородянським районним судом Київської області 22 січня 2016 року, де боржником зазначено ОСОБА_1 та в частині винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень № 57349340 від 03 жовтня 2018 року та № 64486817 від 11 лютого 2021 року та постанови від 01 березня 2021 року про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Частиною третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, у задоволенні скарги в частині вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Щодо скарги в частині вимог ОСОБА_2 суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі в частині вимог ОСОБА_2 з таких підстав.

За правилом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із частинами першою, другою статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 оскаржує дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. у виконавчих провадженнях №№ 64486817, 57349340, в яких він не є стороною. ОСОБА_2 не є у вказаних виконавчих провадженнях ні стягувачем, ні боржником. Боржником у зазначених виконавчих провадженнях є ОСОБА_1 , яка також звернулась до суду із вказаною скаргою.

Ураховуючи те, що ОСОБА_2 не є стороною вказаних виконавчих проваджень, які безпосередньо повязані із предметом оскарження, він не наділений процесуальним правом щодо оскарження дій приватного виконавця в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що субєктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім того, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби встановлено Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Оскільки Цивільним процесуальним кодексом України не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця особами, які не є сторонами такого виконавчого провадження, то відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 815/2255/16, від 27 березня 2019 року у справі № 823/359/18, від 5 червня 2019 року у справі № 676/5081/16-ц.

За таких обставин провадження у справі за скаргою в частині вимог ОСОБА_2 належить закрити.

Керуючись ст. ст. 447, 449, 450, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за скаргою в частині вимог ОСОБА_2 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», про визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця в частині неповернення виконавчого листа стягувачу, визнання неправомірними та скасування постанов від 03 жовтня 2018 року, 11 лютого 2021 року про відкриття виконавчих проваджень та постанови від 01 березня 2021 року про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відмовити у задоволенні скарги в частині вимог ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», про визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця в частині неповернення виконавчого листа стягувачу, визнання неправомірними та скасування постанов від 03 жовтня 2018 року, 11 лютого 2021 року про відкриття виконавчих проваджень та постанови від 01 березня 2021 року про опис та арешт майна (коштів) боржника.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.261 ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 17 травня 2021 року.

Суддя М. Герасименко