Справа № 211/4347/15-ц
Провадження № 4-с/211/20/21
У Х В А Л А

іменем України

19 травня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Папариги В.А.,

при секретарі Чернушкіній Г.В.,

за відсутності сторін по справі, розглянувши в місті Кривому Розі скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересовані особи Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_2 про арешт майна, -

встановив:

22.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою, в якій просить зняти арешт з майна, накладений державними виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за постановою про арешт майна боржника від 07.10.2020 року по виконавчому провадженню № 63050609. В обґрунтування скарги зазначив, 21.06.2016 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено рішення по цивільній справі №211/4347/15-ц за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказаним рішенням від 21.06.2016 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №1/274-МК від 13.08.2008 p., що виникла станом на 30.06.2015 p., у розмірі 298215 (двісті дев`яносто вісім тисяч двісті п`ятнадцять) доларів США 27 центів, що відповідно до впорядження НБУ про встановлення офіційних курсів гривні станом на 06.07.2015 року із розрахунку 100 доларів = 2101,8248 грн. складає еквівалент 6267962 (шість мільйонів двісті шістдесят сім тисяч дев`ятсот шістдесят дві) грн. 50 коп.. 25.09.2020 року державним виконавцем Довгинцівського ВДВС Любкіною Ю.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63050609. Також, на виконанні у Довгинцівському ВДВС перебували виконавчі листи за рішеннями Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.01.2017 року у цивільній справі №211/65/16-ц та від 14.02.2019 року у цивільній справі №211/5225/18 за позовами АТ КБ "ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 07.10.2020 року державним виконавцем Довгинцівського ВДВС Любкіною Ю.О. було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у заведене виконавче провадження. 07.10.2020 року державним виконавцем Довгинцівського ВДВС Любкіною Ю.О. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №63050609, якою, зокрема: звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , здійснено відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу. Разом з цим, 07.10.2020 року державним виконавцем Довгинцівського ВДВС Любкіною Ю.О. було винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №63050609, якою постановлено, зокрема, наступне: накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які оборонено законом, та належить боржнику: ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 6 450 518,3 грн. Також, 04.12.2020 року державним виконавцем Довгинцівського ВДВС Любкіною Ю.О. було винесено аналогічну за змістом постанову про арешт коштів боржника по ВП 63050609. На звернення позивача від 27.10.2020 року Довгинцівським ВДВС надано відповідь за №92170 від 15.11.2020 року, якою повідомлено про відсутність законних підстав для зняття арешту з рахункового рахунку на який нараховується заробітна плата. Також, запропоновано сплатити борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, або звернутися до суду. Дії судового виконавця про накладення арешту на його майно, у вигляді поточного карткового рахунку зарплатний є незаконними та підлягають скасуванню, так як арешт не може бути накладений на єдиний засіб забезпечення життєдіяльності людини. У зв`язку з чим просив скаргу задовольнити.

Ухвалою суду від 23 квітня 2021 року скаргу прийнято до розгляду.

У судове засідання сторони та зацікавлені особи не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені.

ОСОБА_1 до суду надав заяву, на скарзі наполягає, просить врахувати, що його позбавили єдиного доходу, він не має можливості утримувати свою родину. Він з власної ініціативи виписався з квартири, яка перебуває в іпотеці, щоб банк як скоріше міг її реалізувати.

Представник Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) Любкіна Ю.О. проти задоволення скарги заперечувала, згідно відзиву. Зазначила, що на виконанні у Відділі перебувають три виконавчі документи видані Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпровської області на загальну суму 41449,39 гривень. Державний виконавець з метою забезпечення виконання рішення суду діяв у межах та у спосіб, визначений законодавством. Від банку та від боржника не надано достовірних доказів, що рахунок використовується виключно для зарахування пенсії, не зазначено, з якого саме рахунку він бажає зняти арешт. Отримуючи постанову державного виконавця про арешт рахунків, банк самостійно вирішує питання про можливість чи неможливість накладення арешту. Державному виконавцю невідомо, які рахунки відкритті та їх цільове призначення. Після отримання постанови державного виконавця, банк не повідомляв Відділ, що рахунок є рахунком зі спеціальним режимом використання, а лише повідомив, що постанова прийнята до виконання. Боржник має можливість отримувати заробітну плату чи пенсію іншим способом. Просили відмовити у задоволенні скарги, справу розглянути у її відсутність.

Представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до суду надали заперечення проти скарги. Просили у задоволенні скарги відмовити, оскільки боржник не виконує рішень суду, арешт майна ( коштів ) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у Довгинцівському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), перебуває зведене виконавче провадження № 63251088, до складу якого входять 3 виконавчих документа на загальну суму боргу 6 456 456,90 грн., а саме: АСВП № 58896216, виконавчий лист № 211/5225/18 від 14.02.2019, виданий Довгинцівським судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" боргу в розмірі 579 661,55 грн.; АСВП № 58977349, судовий наказ № 211/5156/18 від 05.11.2018 року, виданий Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЖБК "Веселка-1" боргу в розмір 13 023,26 грн.; АСВП № 63050609, виконавчий лист № 211/4347/15-ц від 21.06.2016 року, виданий Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" боргу в розмірі 5863772,09 грн.

07.10.2020 року та 04.12.2020 року державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Любкіною Ю.О. винесені постанови про арешт коштів боржника по ВП 63050609 (а.с. 30,31).

Листом Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) від 05.11.2020 року за вих. № 92170 на звернення позивача від 27.10.2020 року повідомлено, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на яковому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» ( а.с. 32).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 129-1 Конституції України cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Права та обов`язки державного виконавця визначені в ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець зобов`язаний здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19-ц.

Як вбачається з довідок за реквізитами «Державний ощадний банк України» від 11.11.2020 року та АТ «ПУМБ» від 12.01.2021 року ОСОБА_1 є клієнтом зазначених банківських установи, в яких на його ім`я відкрито зарплатні рахунки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (а.с. 44,45).

В ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» наведений перелік коштів, на які не може бути звернено стягнення. Заробітна плата, пенсія не зазначені в даній статті.

З установлених судом обставин вбачається, що рахунок боржника відкритий в АТ «Державний ощадний банк України» та АТ «ПУМБ», кошти на які виконавцем був накладений арешт, є поточними рахунками боржника, які використовуються для зберігання грошей та здійснення різних операцій боржника. Зазначені рахунки не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Також АТ «Державний ощадний банк України», АТ «ПУМБ» на які нормами ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконано. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав зазначені рахунки та кошти на них такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Суд вважає, що державний виконавець при винесенні постанови про арешт коштів боржника діяв відповідно до закону та в межах своїх повноважень, оскільки цільове призначення коштів на рахунку визначає сама фінансова установа, яка зобов`язана повернути постанову без виконання у випадку встановлення, що арешт накладений на кошти, що знаходяться на рахунках, на які не може бути накладений.

Крім того, зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

В той же час, кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Отже, рахунок для отримання заробітної плати не відноситься до рахунків зі спеціальними чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15.

Велика Палата Верховного Суду від зазначеного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не відступала.

Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Враховуючи, що ОСОБА_1 пропустив строк для оскарження дій державного виконавця з поважних причин, то вказаний строк підлягає поновленню.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 7, 19, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду із скаргою.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), заінтересовані особи Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_2 про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 19 травня 2021 року.

Суддя: В. А. Папарига