Справа № 204/3098/21
Провадження № 2-з/204/77/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.

при секретарі Максименко Я.О.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Беспалової Ірини Андріївни про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Яковлєва Інна Миколаївна, про визнання заповіту недійсним, -

встановив:

27 квітня 2021 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Яковлєва Інна Миколаївна, про визнання заповіту недійсним.

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, судом був зроблений запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

12 травня 2021 року надійшла відповідь з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2021 року позовна заява залишена без руху та надано строк на усунення недоліків.

19 травня 2021 року представником позивача усунені недоліки позовної заяви.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2021 року відкрито провадження у справі.

19 травня 2021 року представником позивача через канцелярію суду подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої представник позивача, просила суд винести ухвалу, якою забезпечити позов шляхом заборони приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Яковлевій Інні Миколаївні та будь яким іншим нотаріусам видавати свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 , посвідченим 22 жовтня 2020 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1873 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Яковлевою І.М. до закінчення розгляду даної справи і набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось

Ознайомившись з поданою заявою, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд приймає до уваги інтереси не тільки позивача, та інших осіб, права яких можуть буди порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогою про визнання недійсним заповіту ОСОБА_3 , посвідченого 22 жовтня 2020 року, на користь ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 вересня 1997 року Виконкомом міської Ради народних депутатів, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної власності ОСОБА_3 та членам її сім`ї ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шість місяців з дня відкриття спадщини закінчується 25.06.2021 року.

Таким чином, так як між сторонами виник спір щодо права на спадкування, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до реального ускладнення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що між сторонами виник спір щодо права на спадкування, враховуючи, що у разі видачі відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , позивач позбавляється можливості відновити порушені права, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити представник позивача, є співмірними із заявленими позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Саме такий вид забезпечення позову, як заборона приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Яковлевій Інні Миколаївні видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 , посвідченим 22 жовтня 2020 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1873 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Яковлевою І.М. до закінчення розгляду даної справи і набрання рішенням законної сили, є співмірним заявленим позовним вимогам, забезпечить ухилення від виконання рішення, у випадку задоволення позовних вимог.

Щодо вимоги про заборону будь яким іншим нотаріусам видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 , посвідченим 22 жовтня 2020 року, то в цій частині вимога є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п.п. 166, 168 рішення Європейського Суду з прав людини від 23.01.2014 (заява № 19336/04) «Справа «East/West Alliance Limited» проти України», перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним.

Як вбачається з п.п. 52, 53, 63 рішення Європейського Суду з прав людини від 16.05.2013 (заява № 49317/07) «Справа Максименко та Герасименко проти України», самого існування юридичної підстави у національному законодавстві недостатньо для дотримання принципу законності має значення радше якість застосованих норм. Юридичні норми, на яких ґрунтується позбавлення майна, повинні відповідати національному законодавству договірної держави, включаючи відповідні положення Конституції... Якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як ті, що стосуються власності, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і, насамперед, послідовний спосіб.

Згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення.

Згідно ч.7 ст.153 ЦПК України, суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Тому, розглядаючи дану заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність допустити негайне виконання ухвали.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 149,150, 151,153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Беспалової Ірини Андріївни про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Яковлєва Інна Миколаївна, про визнання заповіту недійсним задовольнити частково.

Заборонити приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Яковлевій Інні Миколаївні видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 , посвідченим 22 жовтня 2020 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1873 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Яковлевою І.М.

Ухвалу для відома направити сторонам, приватному нотаріусу для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Ю. Мащук