Справа № 638/7345/21
Провадження № 2-з/638/276/21
УХВАЛА

Іменем України

20 травня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Латки І.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 20 травня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження з повідомленням сторін про дату, час та місце судового засідання, призначено підготовче судове засідання.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала клопотання про забезпечення позовну у справі, в обгрунтування якого зазначила, що з боку відповідача ОСОБА_2 має місце зловживання своїми правами, ухилення від обов`язків та виведення спільних коштів подружжя для придбання нерухомості на своїх батьків. Предметом цього спору є визнання права власності за позивачем на частку у статутному капіталі та витребування цієї частки на користь позивача, також визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину майна, придбаного під час шлюбу, у зв`язку із незаконністю набуття ОСОБА_3 , ОСОБА_4 права власності на це майно.

Предметом позову є правомірність набуття відповідачами права власності на квартири, паркомісце та інше майно, придбане за рахунок коштів подружжя, а також про поділ майна подружжя, зареєстрованого за чоловіком позивачки.

У разі відчуження спірних квартир, паркомісця, землі, автомобіля, виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог може бути ускладнено, оскільки виникнуть перешкоди у відновленні права власності на спірне рухоме та нерухоме майно за позивачем, що призведе до необхідності для позивача звертатися до суду для відновлення своїх прав, а можливо і до втрати спірного майна, у разі придбання його добросовісним набувачем.

ОСОБА_1 просила суд заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження:

земельної ділянки № НОМЕР_1 для колективного садівництва в садівничому товаристві «Клен» в м. Пісочин Харківської області на підставі договору купівлі- продажу 31 липня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража Н.П., реєстраційний номер 42319328;

автомобіля БМВ Х6 2979 (2019), чорний, державний номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , який перебуває у користуванні відповідача, первинна реєстрація ТЗ 19.11.2019 року, зареєстрований за ОСОБА_4 ;

машино-місця № НОМЕР_4 у підвалі житлового будинку лі. А-10-11 загальна площа 15,4 кв.м. по АДРЕСА_1 ;

квартири АДРЕСА_2 , загальна площа 59 кв.м.;

квартири АДРЕСА_3 , загальна площа 94,6 кв.м.;

квартири АДРЕСА_4 , загальна площа 52,5 кв.м.;

нежитлового приміщення 14-го поверху №26 в нежитловій будівлі літ. «А-16», загальною площею 37,3 кв.м. по АДРЕСА_5 ;

нежитлового приміщення 12-го поверху №23 в нежитловій будівлі літ. «А-16», загальною площею 65,1 кв.м. по АДРЕСА_5 ;

гаражу на території гаражного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 24,8 кв.м. (гараж з льохом та оглядовою ямою) по АДРЕСА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Отже, заяву про забезпечення позову розглянуто без проведення судового засідання в порядку письмового провадження згідно із ч. 7 ст. 13 ЦПК України.

Розглянувши вищенаведену заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 27 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану но м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1583, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_5 . На момент звернення до суду шлюб між сторонами не розірвано.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах.

ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Відповідно до пунктів 1, 2, 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням заявлених заявником позовних вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Предметом цього спору є визнання права власності за позивачем на частку у статутному капіталі та витребування цієї частки на користь позивача, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину цього майна, яке придбане під час шлюбу, та на думку позивача набуте ОСОБА_3 , ОСОБА_4 незаконно.

Як підставу для звернення до суду із заявою про забезпечення позову заявник посилається те, що відчуження спірних квартир, машиномісця, землі, автомобіля, призведе до того, що виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог може бути ускладнено, оскільки виникнуть перешкоди у відновленні права власності на спірне рухоме та нерухоме майно за позивачем, що призведе до необхідності для позивача звертатися до суду для відновлення своїх прав, а можливо і до втрати спірного майна, у разі придбання його добросовісним набувачем.

Отже, між позивачем та відповідачами є наявність спору щодо права власності на рухоме та нерухоме майно, та невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій на зазначене майно може ускладнити захист позивачем своїх прав у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Як зазначалось вище, предметом спору у даній справі є зокрема визнання за ОСОБА_1 права власності на наступне майно: 1/2 частини земельної ділянки № НОМЕР_1 для колективного садівництва в садівничому товаристві «Клен» в м. Пісочин Харківської області; 1/2 частини автомобіля БМВ Х6 2979 (2019), чорний, державний номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 ; 1/2 частини машино-місця № НОМЕР_4 у підвалі житлового будинку літ. А-10-11 загальна площа 15.4 кв.м. по АДРЕСА_1 ; 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , загальна площа 59 кв.м. житлова 25,5 кв.м.; 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 , загальна площа 94,6 кв.м. житлова 46,3 кв.м.; 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 , загальна площа 52.5 кв.м. житлова 30,1 кв.м.; 1/2 частини нежитлового приміщення 14-го поверху №26 в нежитловій будівлі літ. «А-16», загальною площею 37,3 кв.м. по АДРЕСА_5 ; 1/2 частини нежитлового приміщення 12-го поверху №23 в нежитловій будівлі літ. «А-16», загальною площею 65,1 кв.м. по АДРЕСА_5 ; 1/2 частини гаражу на території гаражного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 24,8 кв.м. (гараж з льохом та оглядовою ямою) по АДРЕСА_7 .

В заяві про забезпечення позову позивач просить забезпечити позов шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження зазначеного вище майна до вирішення спору по суті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 11, 12 81 ЦПК України (змагальність сторін та пропорційність у цивільному судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді накладення арешту на частку у статутному капіталі товариства та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження цієї частки) права відповідача або інших осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Суд вважає обґрунтованим посилання заявника у заяві про забезпечення позову на те, що у випадку відчуження зазначеного майна, це ускладнить захист позивачем своїх прав у разі ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог.

Оскільки предметом спору є визнання права власності на рухоме та нерухоме майно, та враховуючи, що обраний вид забезпечення позову, а саме заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження зазначеного майна, який позивач просить застосувати, є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що відповідно до вимог статей 149, 150 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 201/16142/17.

Суд вважає необхідним зазначити, що заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо зазначеного майна обмежує лише право власника на розпорядження ним, і діє до розгляду справи по суті.

Заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо відчуження майна жодним чином не порушить прав відповідачів щодо володіння чи користування ним. Вжиття судом таких заходів забезпечення позову запроваджує законні обмеження, наявність яких дасть змогу створити належні умови для запобігання перешкодам для виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Крім того, суд звертає увагу, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Враховуючи наведене, з метою ефективного забезпечення балансу інтересів по справі, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо відчуження майна, може істотно ускладнити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, тому наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову.

Застосовувати заходи зустрічного забезпечення суд не вважає за необхідне у зв`язку із відсутністю відомостей про те, що забезпечення позову спричинить збитки для відповідачів.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя задовольнити.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження:

- земельної ділянки № НОМЕР_1 для колективного садівництва в садівничому товаристві «Клен» в м. Пісочин Харківської області на підставі договору купівлі- продажу 31 липня 2018 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража Н.П., реєстраційний номер 42319328;

- автомобіля БМВ Х6 2979 (2019) чорний, державний номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , первинна реєстрація ТЗ 19.11.2019 року, зареєстрований за ОСОБА_4 ;

- машино-місця № НОМЕР_4 у підвалі житлового будинку лі. А-10-11 загальна площа 15.4 кв.м. по АДРЕСА_1 ;

- квартири АДРЕСА_2 , загальна площа 59 кв.м. житлова 25,5 кв.м.;

- квартири АДРЕСА_3 , загальна площа 94,6 кв.м. житлова 46,3 кв.м.;

- квартири АДРЕСА_4 , загальна площа 52.5 кв.м. житлова 30,1 кв.м.;

- нежитлового приміщення 14-го поверху №26 в нежитловій будівлі літ. «А-16», загальною площею 37,3 кв.м. по АДРЕСА_5 ;

- нежитлового приміщення 12-го поверху №23 в нежитловій будівлі літ. «А-16», загальною площею 65,1 кв.м. по АДРЕСА_5 ;

- гаражу на території гаражного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 24,8 кв.м. (гараж з льохом та оглядовою ямою) по АДРЕСА_7 .

Копію ухвали направити для негайного виконання до Регіонального центру послуг Департаменту реєстрації Харківської міської ради (61000, м. Харків, пр-т. Тракторобудівників, 144; 61000, м. Харків, м-н. Павлівський, 4), Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 6-й під`їзд, 10 поверх), Регіонального центру ГСЦ МВС України в Харківській області (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 26).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 20 травня 2021 року.

Суддя І.П. Латка