Справа №: 343/2344/20
Провадження №: 2/0343/97/21
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря Бойків В.П.,

з участю адвокатів Кобилинець Т.В. та Оленин О.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим приміщенням (будинком) АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить будинковолодіння за вищевказаною адресою, де, крім неї, також зареєстрована її дочка відповідачка ОСОБА_2 . Однак, остання не проживає за місцем реєстрації вже більше року. Вона не несе витрат по утриманню будинковолодіння, не оплачує комунальних послуг, а формальна її реєстрація створює для неї зайві проблеми та незручності. Крім того, у власності відповідачки є 3-х кімнатна квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_2 . В 2019 році вона вже зверталась до суду з ідентичною вимогою, однак пізніше подала заяву про залишення позову без розгляду, оскільки надіялась примиритись з дочкою, але протягом року вирішити спір не вдалось. Оскільки відповідачка у вищевказаному будинковолодінні не проживає, але знятися з реєстрації відмовляється, то виникла необхідність у зверненні до суду з цим позовом.

Відповідачка подала відзив на позов (а.с. 22-24), в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в зв`язку з їх безпідставністю. Вказала, що не заперечує той факт, що позивачка є єдиним власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . Однак, в спірному будинку вона зареєстрована та проживає від дня свого народження, також в ньому зареєстрована її дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому з даним місцем у неї достатньо триваючі зв`язки. Вона дійсно має у власності інше житло: трьохкімнатну квартиру по АДРЕСА_2 , яку успадкувала після смерті батька та його брата, але ця квартира потребує ремонту і переїхати туди проживати вона не має можливості, так як має постійне місце роботи в м.Долина - працює вчителем у Долинському навчально-виховному комплексі. Через те, що позивачка не бажає зареєструвати її чоловіка за вказаною адресою, він змушений винаймати житло і на даний час проживає в орендованому житловому будинку по АДРЕСА_1 . Хоч там і не найкращі умови для проживання малолітньої дитини, вона змушена з дочкою періодично там проживати. Доводи позивачки про те, що вона не проживає в спірному будинку понад 1 рік не відповідають дійсності. Недостовірними є також твердження про те, що в цьому будинку відсутні її особисті речі, оскільки всі її особисті речі знаходяться там, зокрема, розкладний диван, де вона спить, робочий комп`ютерний стіл, за яким працює. Крім того, вона несе витрати на утримання будинку, сплачує комунальні послуги, що підтверджується квитанціями за 2019-2020 роки. З метою покращення житлових умов в 2015-2017 роках вони з чоловіком за власні кошти облаштували ванну кімнату у спірному будинку, придбали бойлер, унітаз, мийку в кухню, поміняли водопровідні та каналізаційні труби, електропроводку, встановили електролічильник, нові вимикачі, провели косметичний ремонт в частині жилого будинку, поміняли двері, а також купляли дрова на опалювальний період до 2018 року. До серпня 2019 року вони з позивачкою проживали у одній кімнаті, а вже після народження дочки ОСОБА_4 вона перейшла проживати на квартиру, яку винаймав чоловік, щоб уникнути безпідставних конфліктів. Вона не створює для позивачки, як власника житла, неможливих умов проживання та не чинить їй жодних перешкод в користуванні будинком.

Позивачка подала до суду відповідь на відзив (а.с. 59-60), в якому просила задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Вказала, що відповідачкою не долучено до відзиву будь-яких доказів, які б підтверджували неналежний стан квартири по АДРЕСА_2 . За час її непроживання в будинку по АДРЕСА_1 , тобто більше року, вона не була позбавлена можливості продати цю квартиру, придбати житло в м.Долина та зареєструвати там своє місце проживання і свого чоловіка. Щодо сплати відповідачкою комунальних платежів, то остання без її відома сплачувала їх дуже малими сумами по 10-20 грн. з метою створення видимості проживання у житловому будинку. Зокрема, оплачувала 20 кВт світла та 6 м3 газу, це при тому, що в середньому споживання електроенергії по будинку становить 400 кВт, а за водопостачання вона ніколи не здійснювала оплат. Тобто, дані платежі підтверджують, що відповідачка не проживала по АДРЕСА_1 , так як ці суми навіть частково не можуть покрити реальні витрати на оплату комунальних платежів.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини, просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування належним їй будинком АДРЕСА_3 .

Відповідачка в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила, обґрунтувавши свою позицію аргументами, викладеними у відзиві, та просила в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 Цивільного Кодексу України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного Кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 даного кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 405 ч.2 Житлового кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 224842028 від 21.09.2020 року (а.с. 6), ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Видана виконавчим комітетом Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області довідка № 1189 від 24.11.2020 року (а.с. 5) підтверджує, що сторони по справі зареєстровані в житловому будинку по АДРЕСА_1 .

У відповідності до актів обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 14.11.2019 року та від 18.11.2019 року, складених відповідно депутатом Оболонської сільської ради Іванусом В.І. за участі сусідів сусідів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та депутатом Долинської міської ради Гараздом М.С. за участі сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також від 18.11.2020 року, складеного депутатом Долинської міської ради Гараздом М.С. за участі сусідів ОСОБА_9 та Р.Копищинської і від 20.11.2020 року, складеного депутатом Оболонської сільської ради Іванусом В.І. за участі сусідів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с. 7-10), відповідачка ОСОБА_2 разом з сім`єю більше року не проживають в будинку позивачки по АДРЕСА_1 , а живуть в орендованому будинку по АДРЕСА_4 .

Даний факт підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .

Як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , відповідачка є її рідною сестрою, яка вже більше 1,5 року не приходить до них та не спілкується з матір`ю, хоч перешкод їй ніхто ніколи не чинив. З того часу, як вона не проживає, у них вдома тишина і спокій. Після смерті батька відповідачці залишилась квартира в м.Ірпінь, яку вони домовились продати та кошти поділити, але остання не хоче її продавати.

Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що вона працює листоношею в с.Оболоня. Листи, які надходять до ОСОБА_2 , вона несе на АДРЕСА_4 , де остання проживає. В будинку матері вона її вже не бачила близько 1,5 року.

Таким чином, вищенаведеними доказами, перевіреними в судовому засіданні, встановлено той факт, що відповідача з липня місяця 2019 року, тобто більше 1 року без поважних причин не проживає в належному позивачці житловому будинку по АДРЕСА_1 , а разом з чоловіком та неповнолітньою дочкою ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають в орендованому будинку по АДРЕСА_4 , що є підставою для визнання її такою, що втратила право на користування спірним житловим приміщенням.

Сама відповідачка в наданих суду поясненнях та у відзиві на позов підтвердила, що після виписки з пологового будинку вона з дочкою ОСОБА_15 перейшла проживати в орендований її чоловіком будинок по АДРЕСА_4 .

Надані відповідачкою докази, на думку суду, не спростовують факту її непроживання без поважних причин в належному позивачці будинку по АДРЕСА_1 , оскільки надані фото- та відеодокази не містять дати їх створення, долучені нею товарні чеки, накладні, рахунки та квитанції (а.с. 49-57) тільки підтверджують факт купівлі будівельних матеріалів в період 2015-2016 років, що до даного спору не відноситься, а копії квитанцій за 2019-2020 роки (а.с. 28-38), згідно з якими вона сплачувала незначні суми за електроенергію та газ, вищевказаного факту не спростовують, тим більше, що долучені позивачкою копії фіскальних чеків від 21.11.2020 року, 29.12.2020 року, 15.05.2020 року, 26.11.2020 року, рахунків за електричну енергію за січень 2020 року, вересень 2020 року та рахунків за спожитий газ за січень 2020 року, квітень 2020 року (а.с. 61-68) підтверджують суми реальних витрат на оплату комунальних платежів по будинковолодінню, що знаходиться по АДРЕСА_1 і той факт, що їх сплачувала сама позивачка.

При цьому суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_16 , оскільки він є родичем чоловіка відповідачки і зацікавлений в розгляді справи на його користь, а також не вказав обставин, які б спростовували вищевикладений висновок суду.

За таких обставин, проаналізувавши здобуті та перевірені в судовому засинанні докази в їх сукупності та керуючись положеннями діючого цивільного законодавства України, суд прийшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого позиву й визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням (будинком), що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить на праві власності позивачці.

На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319,391,405 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 259,263-265ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням (будинком), що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня виготовлення його повного тексту.

Позивачка: ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_5 , ІПН: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Долинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 13.11.1999 року.

Відповідачка: ОСОБА_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , ІПН: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Долинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області.

Суддя:

Повний текст судового рішення виготовлено 03.06.2021 року.