Справа № 752/8852/21
Провадження № 2/752/6387/21
РІШЕННЯ

Іменем України

14 червня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В. ,

за участю секретаря - Шевченко М.В.,

розглянувши в приміщенні суду в м.Києві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 р. позивач - Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 47 070,68 грн., як безпідставно набутих коштів, та 2270,00 грн. сплаченого при зверненні до суду судового збору.

У позові зазначається, що відповідача зареєстровано у Голосіївській районній філії Київського міського центру зайнятості з 18.06.2020р. і надано статус безробітного.

Для проведення перевірок центр зайнятості взаємодіє з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформації при отримані особами, яке перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні.

Позивачем було виявлено, що відповідач, у період перебування на обліку, як безробітний в Голосіївській районній філії Київського міського центру зайнятості, перебував у трудових відносинах цивільно-правового характеру з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 з 25.06.2020р. по 31.08.2020р. згідно договору від 25.06.2020р. За актом здачі-приймання від 30.09.2020р., відповідачу нараховувалась винагорода.

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 12.04.2021р. відкрито у справі провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 30.04.2021р. Голосіївського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні клопотанні ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем на позов ОСОБА_1 подано відзив, в якому зазначається, що з квітня по грудня 2020р. у трудових відносинах з роботодавцями не перебував, про що свідчить відсутність запису у трудовій книжці; як фізична особа підприємець не зареєстрований і немає свідоцтва; доходів від ФОП ОСОБА_2 не отримував; акту здачі-прийому наданих послуг не підписував.

На підставі ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд дійшов про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, 18.06.2020р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до Голосіївського районного центру зайнятості про призначення виплати допомоги по безробіттю. (а.с.10,11).

Відповідно до витягу з наказу про прийняття рішення відносно ОСОБА_1 , наказом від 18.06.2020р. № НТ200618 надано статус безробітного і призначено допомогу по безробіттю з 18.06.2020р. по 12.06.2021р. (а.с.12,13).

Згідно акту № 3003 від 16.12.2020р. розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012р. № 5067-У1 з метою ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття проведено звірку даних щодо достовірності факту перебування ОСОБА_1 у відносинах цивільно-правового характеру і отримання доходу від ФОП ОСОБА_2 .

За результатами даних звірки, проведеної відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України № 5067-У1, було встановлено, що ОСОБА_1 укладено з ФОП ОСОБА_2 . Договір про надання послуг без номеру від 25.06.2020р., договір діяв (п.3.1.) з 25.06.2020р. по 31.08.2020р. Встановлено, що з 25.06.2020р. відповідач перебував у відносинах цивільно-правового характеру і отримав дохід від підприємця з 01.09.2020р. (а.с.14-15).

З Договору про надання послуг б/з номера від 25.06.2020р. вбачається, предметом договору є надання послуг водія з перевезення вантажів, послуги здійснюються з 26.06.2020р. по 31.08.2020р. Цей договір (п.1.5.) не носить характеру трудового договору і на нього, відповідно, не поширюється дія норм чинного в України трудового законодавства, оплати встановлена - 100,00 грн. за день (п.2.1). Договір містить підпис ОСОБА_1 із зазначенням персональних даних (а.с.17,18).

Згідно акту здачі-приймання наданих послуг від 30.09.2020р., в період з 01.09.2020р. по 30.09.2020р. виконавцем (за Договором виконавець - Костюк В.Л.) надано послуги водія з переведення вантажу з оплатою 200,00 грн. (а.с.19).

Тобто, за договором ОСОБА_1 надавались послуги до 31.08.2020р., а поза межами договору і у вересні 2020р.

Листом від 11.12.2020р. № 11 фізична особа-підприємець ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_1 працював згідно цивільно-правової угоди у вересні 2020р. (а.с.16).

З наданої позивачем довідки-розрахунку від 28.12.2020р. № 500, вбачається що ОСОБА_1 надлишково виплачено матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 26.06.2020р. по 15.12.2020р. сума коштів у розмірі 47 070,68 грн., і яка підлягає поверненню (а.с.20).

Наказом Голосіївської районної філії центру зайнятості № 64/279/20 від 23.12.2020р. прийнято рішення про припинення допомоги по безробіттю та повернення ОСОБА_1 незаконно отриманих коштів матеріального забезпечення (а.с.21,22). Направленого претензію про перерахунок 47070,68 грн. на реквізити Державного казначейської служби України в м.Києві (а.с.23-25).

Позивач зазначає, що у добровільному порядку кошті не було повернуто.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року №1533-ІІІ (далі - Закон №1533-ІІІ) Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Відповідно до пункту частини 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» в Україні до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою..

Вимогами частини 1 статті 2 цього Закону передбачено, що безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 1 пункту 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007р. № 219, громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку з дня працевлаштування, в тому числі на сезонні або загальнодержавні оплачувані громадські роботи, державної реєстрації фізичної особи - підприємця, укладення цивільно-правового договору, предметом якого є діяльність, спрямована на виконання власними силами робіт, надання послуг.

Підпунктом 1 пункту 5.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 № 307, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов`язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб`єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Таким чином, особи які виконують роботи (надають послуги) за цивільно - правовими договорами, предметом яких є діяльність, спрямована на виконання власними силами робіт та надання послуг, закон відносить до зайнятого населення. У зв`язку з чим, вони не можуть бути зареєстровані в державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Незастраховані особи, яким виплачується забезпечення та надаються соціальні послуги за цим Законом, виконують обов`язки та несуть відповідальність, так як і застраховані особи.

Відповідно до п. 6.14 Порядку, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Тобто, у разі якщо особа отримала допомогу по безробіттю без наявності на те підстав то вона зобов`язана добровільно повернути безпідставно отриману суму, в іншому разі відповідна сума виплаченої по безробіттю допомоги стягується з неї у встановленому законом порядку.

Згідно матеріалів справи, Договір про надання послуг між відповідачем та ФОП ОСОБА_2 , укладений на момент перебування ОСОБА_1 на обліку у центрі зайнятості, був дійсним.

Що стосується доводів, наведених у відзиві на позов, стосовно того, що за час перебування на обліку в центрі зайнятості відповідач не виконував умов зазначеного договору та не отримував доходів від такої діяльності, тобто з його боку не було порушення законодавства, спростовуються матеріалами справи. Не заслуговують на уваги і посилання відповідача, що ним не підписувався акт здачі-прийняття наданих послуг, оскільки суду не надано даних, які б свідчили, що вказаний акт у будь-який спосіб не оспорювався відповідачем.

Підпунктом 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітних, зокрема, з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

Тобто, сама наявність цивільно-правової угоди не дає особі права на отримання статусу безробітного, що унеможливлює отримання допомоги по безробіттю, при цьому не важливо чи отримувала особа заробіток відповідно до цивільно-правової угоди, чи ні.

Отже, в даному випадку, якщо б відповідач зазначив, що між ним та ФОП ОСОБА_2 є угода, він би позбався статусу безробітного та, як наслідок, і допомоги по безробіттю.

Таким чином, наведені норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов`язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення або наявність такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону № 1533-ІІІ є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду України № 21-20а15 від 17 лютого 2015 року.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 2270,00 грн., як сплата судового збору за зверненням до суду (а.с.33).

Керуючись ст.ст.12, 13, 141, 183, 229, 265, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих кошті задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Київського міського центру зайнятості 47 070 (сорок сім тисяч сімдесят) гривень 68 коп. та зарахувати на розрахунковий рахунок UА 0706268, , банк: Державна казначейська служба України в м.Києві.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства Київського міського центру зайнятості судовий збір 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп. та зарахувати на розрахунковий рахунок UА 0706268, , банк: Державна казначейська служба України в м.Києві.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.В.Слободянюк