Справа № 182/1220/21
Провадження № 2/0182/1566/2021
24.05.2021 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Багрової А.Г.
за участю секретаря судового засідання - Снєгульської В.М.
розглянув у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Заяви по суті справи:
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, який уточнював (а.с.2-5,19-22).
Свої вимоги мотивує тим, що у належній йому квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, але з 2017 року не проживають його колишня дружина ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3 .
Відповідачі у добровільному порядку покинули житло, мешкають за межами України, участі в оплаті комунальних послуг та утриманні майна не приймають. Разом із тим, реєстрація їхнього місця проживання у квартирі позивача створює останньому перешкоди у вільному користуванні і розпорядженні своєю власністю та позбавляє права на отримання субсидії.
За таких обставин ОСОБА_2 просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідачі відзиви на позов не подавали.
У судове засідання сторони не з`явилися.
Від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, у якій на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.56).
Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.44,45,61,62). Жодних заяв, клопотань від них суду не надходило.
Процесуальні дії у справі.
02.03.2021 року позов залишено без руху (а.с.16).
Ухвалою суду від 01.04.2021 року відкрито провадження по справі, постановлено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та надано відповідачам строк для подання відзиву на позов (а.с.33).
Того ж дня постановлено ухвали про витребування відомостей про доходи відповідачів, відомості про перетин ними кордону (а.с.34,35).
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.05.2021 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів (постановити заочне рішення).
Судом встановлено.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
За змістом ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Як встановлено судом, 03.09.2011 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу № 1089 придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.9-10). Згідно з Витягом КП «НМБТІ», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 32503031 (а.с.11).
Відповідно до довідки про склад сім`ї ОСББ «Світанок-17» від 11.02.2021 року, відомостей Відділу реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради від 30.03.2021 року, за вказаною адресою, крім ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20.11.2018 року зареєстровані колишня дружина позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6,8,31,32).
Згідно з Актом № 14, складеного за підписом сусідів та затвердженого керівником і членом правління ОСББ «Світанок-Н» 11.02.2021 року, при перевірці паспортного режиму встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з 2017 року не проживають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7).
З рішення Нікопольського міськрайонного суду № 182/7318/19 від 28.01.2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 28.02.2020 року, вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 18.04.2007 року та шлюбні стосунки між ними припинені у січні 2019 року (а.с.6).
Згідно з п. 1.8 Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 03.09.2011 року, цей правочин вчиняється за згодою дружини покупця - ОСОБА_2 , на підставі відповідної заяви, справжність підпису на якій засвідчена Книгіною О.А., приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області 03.09.2011 року за реєстровим № 1088, яка призначена для зберігання у справах нотаріуса (а.с.9 на зв.)
Відповідно до положень ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Отже, ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Відповідно до ст. 60 СК України воно вважається таким, що належить подружжю.
Оскільки зазначена квартира придбана ОСОБА_2 у період перебування у шлюбі з ОСОБА_2 , за її згоди, то в силу положень СК України вона вважається такою, що належить подружжю ОСОБА_2 та ОСОБА_2 .
Дані про поділ майна подружжя після розірвання шлюбу на час розгляду справи в суді відсутні.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплено положення, відповідно до яких громадяни, що мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Право власності на вказану квартиру відповідач ОСОБА_2 не втратила відповідно до статей 319, 321 ЦК України, а, отже, вона та, з її згоди, її донька ОСОБА_3 мають право бути там бути зареєстрованими та проживати.
Оскільки доказів належності спірної квартири на праві особистої власності, а не спільної сумісної, позивач суду не надав, відсутні підстави для визнання ОСОБА_2 та її доньки ОСОБА_3 , в порядку ст.405 ЦК України, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі N 647/1683/15-ц (провадження N 61-4509св18).
Керуючись ст. ст. 12,13,18,76,81,263-265,280 ЦПК України, ст.ст. 60,61,63,69,70 СК України, ст.ст. 319, 321 ЦК України, суд
У позові ОСОБА_1 - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд.
Повний текст рішення складено 24.05.2021 року.
Дані про учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;
відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .
Суддя: А. Г. Багрова