ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2361/19 Провадження № 2/636/629/21
16 лютого 2021 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Карімова І.В.,
за участю секретаря - Селеверстової Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за договором про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії,
Крім того, позивач посилається на те, що 06.01.2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Мегабанк», правонаступником якого є АТ «Мегабанк», було укладено договір № 1-118-170-К відкриття рахунку, видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії ( надання овердрафту). Згідно з п. 1.1. цього договору банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні на підставі отриманої від клієнта заяви-анкети встановленого зразка, видає відповідачу міжнародну платіжну картку, яка є основною, здійснює обслуговування поточного рахунку відповідача.
В судове засідання представник АТ «Мегабанк» не з`явився, надав письмову заяву, в якій просив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст.ст. 128-130 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як встановлено судом 11.10.2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Мегабанк», правонаступником якого з 31.10.2018 року є АТ «Мегабанк», був укладений кредитний договір № 30-118-834-2-16-Г (з ануїтетними платежами), за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти на споживчі цілі шляхом видачі з каси банку готівки в розмірі 50 000 грн. на строк з 11.10.2016 року по 10.10.2019 року включно зі сплатою 10,00 % річних за користування кредитом, а відповідач зобов`язався на умовах, передбачених кредитним договором повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати всі інші зобов`язання згідно з договором. АТ «Мегабанк» виконав зобов`язання за договором, видавши ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 50 000 грн. згідно заяви позичальника на видачу готівки № TR.1527688.1087.1764 від 11.10.2016 р. та випискою з рахунку № НОМЕР_2 для повернення кредиту за період з 11.10.2016 по 31.03.2019.
Відповідно до п. 4.5 кредитного договору розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, який сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, складає 3120,67 грн.
Відповідно до п.4.10 кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів позичальник сплачує штраф у розмірі 45 % від суми кредиту (п. 6.3 Договору).
З 01.03.2018 року відповідачем порушувалися умови сплати платежів за кредитом, тому відповідно до зазначених вимог договору з 02.07.2018 року ОСОБА_1 була встановлена процентна ставка в розмірі 0,1% річних.
Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_3 станом на 01.04.2019 року заборгованіфсть за кредитом складає 29 551,21 грн. На порушення пунктів 1.1.,4.1. відповідачем не сплачені в повному обсязі проценти за користування кредитом за період з 01.05.2018 по 31.03.2019 включно в розмірі 531,32 грн., сума штрафу відповідно до п.6.3 кредитного договору становить 22 500 грн., сума штрафу відповідно до п. 6.2 договору становить 5000 грн.; сума нарахованої та несплаченої комісії за період з квітня 2018 року по липень 2018 року включно складає 5258,48 грн. Вказані суми позивач просить стягнути з відповідача.
Між тим суд не може погодитися з таким розрахунком позивача у повному обсязі, виходячи з наступного.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ч. 1 ЦК України).
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Пунктами 7.1, 7.2 Кредитного договору передбачено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань за ним. Закінчення строку договору не звільняє позичальника від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору. Дострокове розірвання договору здійснюється у випадках, передбачених чинним законодавством та цим Договором.
У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині стягнення суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 29 551,21 грн., нараховані та несплачені відсотки за період з 01.05.2018 р. по 31.03.2019 р. включно в розмірі 531,32 грн., суми штрафу у розмірі 27 500 грн. ( згідно п.6.2 кредитного договору - 5000 грн., згідно п.6.3. договору -22 500 грн.) слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк».
Між тим, суд критично оцінює доводи позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 нарахованої та несплаченої комісії за період з квітня 2018 року по липень 2018 року включно в розмірі 5258,48 грн.
Із цього приводу суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору кредит надається на споживчі цілі, тобто сторонами був укладений договір споживчого кредиту.
Так, згідно з пунктами 4.4.,4.5 Кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує комісійну винагороду в розмірі 3.0000 % від суми кредиту. Комісійна винагорода сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.
Положеннями частини п`ятої статті 11, статті 18 Закону «Про захист прав споживачів» передбачено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168 (чинних на час укладення договору), визначено, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
За положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 531/648/15-ц.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд зазначає, що в пункті 4.4 кредитного договору № 30-118-834-2-16-Г (з ануїтетними платежами) від 11.10.2016 року не встановлені послуги, які включаються у комісію за обслуговування кредитної заборгованості, і в позовній заяві АТ «Мегабанк» також не зазначено які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику.
Таким чином, беручи до уваги, що здійснення платежів за управління кредитом не є послугою в розумінні положень Закону України «Про захист прав споживачів», суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача суми залишку нарахованої та несплаченої комісійної винагороди у розмірі 5258,48 грн., тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Стосовно визначеної банком суми штрафу у розмірі 45% від суми кредиту, відповідно до п. 6.3. Кредитного договору, яка становить 22 500 грн., та суми штрафу у розмірі 10% від суми кредиту, відповідно до п. 6.2. Кредитного договору, яка становить 5000 грн., а всього в сумі 27 500 грн., суд прийшов до наступного.
На підтвердження зазначеного розміру штрафів позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 01.04.2019 р. та виписку з рахунку.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (штраф, пеня).
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.
Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
У зв`язку з наведеним, суд вважає за необхідне зменшити суму штрафів, нарахованих позивачем за порушення зобов`язань з 27 500 грн. до 25 000 грн.
Що стосується позовних вимог АТ «Мегабанк» про стягнення заборгованості за договором № 1-118-170-К відкриття рахунку, видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії ( надання овердрафту), судом встановлено наступне.
06.01.2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Мегабанк», правонаступником якого є АТ «Мегабанк», було укладено договір № 1-118-170-К відкриття рахунку, видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії (надання овердрафту). Згідно з п. 1.1. цього договору банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні на підставі отриманої від клієнта заяви-анкети встановленого зразка, видає відповідачу міжнародну платіжну картку, яка є основною, здійснює обслуговування поточного рахунку відповідача. Пунктом 1.4 передбачено, що цей договір є договором приєднання до Правил обслуговуванняф клієнтів в АТ «Мегабанк» і разом із правилами, Тарифами на послуги банку(додаток №1 до Договору) та іншими додатковими угодами і додатками складають єдиний договір, підписи сторін під цим договором вважаються одночасно підписами під правилами.
Відповідно до п. 2.1. договору банк надає відповідачу у тимчасове користування грошові кошти шляхом сплати з картрахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах ліміту кредитної лінії (ліміту овердрафту), визначеного цим Договором.
Згідно пункту 4.3 додатку №1 до договору № 1-118-170-К розмір олбовязкового мінімального платіжу (обов`язкове внесення до 25 числа місяця наступного за місяцем виникнення заборгованості) 7% від мінімальної заборгованості. У разі порушення умов п.4.3. додату №1 до договору комісія за користування кредитними коштами у розмірі обов`язкового мінімального платежу складає 10% від суми невнесеного обов`язкового мінімального платежу, min 100 грн., що становить за розрахунками позивача 801,46 грн.
Відповідно до п.4.6 додатку №1 до договору у разі порушення строків сплати обов`язкового мінімального платежу ( в т.ч. сплати не в повному обсязі) відповідач має сплатити штраф у розмірі 40,0% від суми встановленого ліміту. Сума штрафу в такому випадку становить 6000 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 01.04.2019 року.
Згідно до п. 3.1.1. договору відповідач зобов`язався на умовах, визначених цим договором, повністю повернути кредит, сплатити передбачені проценти, неустойку та інші платежі.
Відповідачем ОСОБА_1 в порушення прийнятого договором зобов`язання не було здійснено повернення у повному обсязі овердрафту, тому починаючи з 18.04.2018 р. заборгованість в розмірі 14 992,54 грн. перенесено на рахунок простроченої заборгованості.
Зазначене підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за овердрафтом, а також випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 .
З копії листа - вимоги № НОМЕР_4 від 19.03.2018 року ПАТ «Мегабанк», направленого на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що ним було отримано вимогу про погашення наявної перед банком заборгованості, яка до часу зверненнЯ до суду з цим позовом не погашена відповідачем.
Відповідно до положень ст. ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн.
Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за договором про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з наступного дня після складення його повного тексту.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Повне рішення складено 25 лютого 2021 року.
Суддя: