Справа № 702/81/21
Провадження №2/702/122/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( з а о ч н е )

21 травня 2021 року місто Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

під головуванням судді: Мазай Н.В.

за участю секретаря судового засідання: Кольц І.С.

сторони: не з`явились

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Монастирище цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Підставами позову вважає те, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 16.06.2011. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Крім цього, заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в позивача, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. В порушення умов кредитного договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 31.10.2020 має заборгованість 18011 грн. 23 коп. Заборгованість до стягнення становить - 14071,49 грн, яка складається з наступного: 815,05 грн - заборгованість за тілом кредита; 13106,44 грн - загальний залишок заборгованості за відсотками; 150,00 грн - нарахована пеня. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Просять суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 14071,49 грн за кредитним договором № б/н від 16.06.2011, судові витрати.

Ухвалою суду 23.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

Відповідач відзив до суду не надіслав.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. На адресу суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (за зареєстрованим місцем проживання відповідача). Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило.

Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 223 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, а тому 21.05.2021, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановлив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ч. ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1. Статуту АТ КБ «ПриватБанк» (нова редакція) Банк утворений відповідно до установчого договору від 07.02.1992 у формі ТОВ КБ «ПриватБанк», 06.07.2000 реорганізовано у ЗАТ КБ «ПриватБанк», а згідно рішення зборів акціонерів від 30.04.2009 змінено тип та найменування банку на ПАТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником за всіма правами та обов`язками ЗАТ КБ «ПриватБанк». В подальшому, за рішенням єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 № 519 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування на АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником за всіма правами та обов`язками ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 52, 53) та проведено державну реєстрацію зміни найменування, що підтверджується випискою з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.06.2018 (а. с 51).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідно до укладеного ОСОБА_2 з АТ КБ «ПриватБанк» договору б/н від 16.06.2011, шляхом підписання Анкети-заяви, відповідно до виявленого бажання ОСОБА_1 . Банком відкрито кредитний рахунок та встановлено на нього початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 500, 00 грн. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (Договір приєднання).

Відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 16.06.2011 (далі по тексту Анкета-заява), що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету - заяву № б/н від 16.06.2011 (а.с. 19).

Вказана Анкета-заява містить особисту інформацію про відповідача, зокрема, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання та місце реєстрації, контактну інформацію. У розділі про бажання заявника отримати певний вид банківських послуг стоїть відмітка про бажання отримати платіжну картку кредитка «Універсальна», зазначено бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/Gold, інших відомостей, зокрема щодо дати видачі кредитної картки, строку її дії, базової процентної ставки по кредитному ліміту та строку повернення кредиту (користування ним) Анкета-заява не містить.

ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив, що підписанням цієї Анкети - заяви він погоджується, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Пам`яткою клієнта, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правилами надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку. Зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с. 19).

Матеріали справи містять довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", яка підписана відповідачем 16.06.2011. Дана довідка містить умови про тип кредитної картки та кредитної лінії, валюту картрахунку, базову відсоткову ставку, розмір щомісячних платежів, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості; відомостей щодо дати видачі кредитної картки, строку її дії, та строку повернення кредитних коштів довідка не містить.

Таким чином, за змістом позовних вимог та документів наявних у справі доказом укладення між Банком та ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг слугують Анкета-заява від 16.06.2011, Умови та Правила надання банківських послуг, Пам`ятка клієнта, Тарифи обслуговування кредитних карт, Довідка про умови кредитування.

Пам`ятку клієнта матеріали справи не містять.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання перед позичальником виконав належним чином - відкрив кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 за договором (а.с.14-16), надав кредитні картки ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою банку (а.с.18) та встановив початковий кредитний ліміт, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 (а.с.17), що в подальшому збільшувався.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 - встановлено кредитний ліміт який в подальшому збільшувався до 500 грн; з виписки за договором по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами (отримував готівку, оплачував товари тощо).

Факт підписання сторонами Анкети-заяви та отримання коштів відповідачем не спростовано, а тому суд вважає укладеним кредитний договір між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви від 16.06.2011.

При цьому, відповідно до розрахунку заборгованості за договором (а.с.7-13) заборгованість за кредитом (тілом кредиту) відповідачем не погашена.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в судовому порядку з позичальника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 815,05 грн.

Щодо тверджень позивача, що відповідач при підписанні Анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом із «Умовами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг та є договором приєднання суд зазначає наступне.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до яких встановлено обов`язок позичальника здійснювати погашення кредиту та передбачених договором платежів у строки та на умовах, визначених сторонами.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на положення ст.634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок про те, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк).

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення відсотків, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Однак у матеріалах справи відсутні підтвердження, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомлювався і погоджувався з ними, підписуючи заяву про одержання кредиту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо нарахування відсотків у визначених позивачем порядку та розмірі.

Роздруківка із веб-сайту позивача ( а.с. 21-45) належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові ВСУ від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору із ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимоги, передбачені частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Крім цього, також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим Банком у період з моменту виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, які є найбільш сприятливими для задоволення позову.

Так, суд враховує, що банк систематично змінює зміст Умов та Тарифів надання послуг, тобто стверджувати про те, що з червня 2011 року (коли сторони у справі уклали договір) до лютого 2021 року (дати звернення позивача до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості) зміст кредитного договору був незмінним підстави відсутні.

З огляду на вказане, а також за відсутності належних та допустимих доказів про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи обслуговування кредитної карти, Умови та Правила банківських послуг, які б містили підпис відповідача, враховуючи, що надані банком Витяг з Тарифів, Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, тому суд не може вважати Витяг з Тарифів, Витяг з Умов та Правил складовою кредитного договору, укладеного між сторонами 16.06.2011.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 13106,44 грн та заборгованість за пенею у розмірі 150,00 грн.

Згідно з наданим представником позивача розрахунку заборгованості за договором, доданим до позову станом на 31.10.2020 (а.с.7 - 13) заборгованість ОСОБА_1 (заявлена до стягнення), крім заборгованості за тілом кредиту, зокрема, складається з заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 13106,44 грн та заборгованість за пенею у розмірі 150,00 грн.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Тобто, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як встановлено вище, суд вважає узгодженими між сторонами умови договору, що містяться в Анкеті-заяві від 16.06.2011 та довідці про умови кредитування від 16.06.2011.

За змістом договору, що складає Анкета-заява та Довідка про умови кредитування передбачено базову відсоткову ставку у розмірі 2,5% в місяць (30% на рік), що нараховується на залишок заборгованості за договором та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості.

Згідно довідки про умови кредитування пеня за несвоєчасне погашення заборгованості має значення: пеня 1=(базова відсоткова ставка за договором)/30 -нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня 2=1%від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення по кредиту чи відсотках 5 та більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн та більше.

Відповідно до узгоджених між сторонами умов щодо відсотків за користування позиченими коштами відсоткова ставка по кредиту складає 2,5 %, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів у році та пільговий період до 55 днів, який нараховується за відсотковою ставкою 0,01% річних і який діє при умові погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, зі строком внесення платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним.

До кредитного договору банк, крім розрахунку заборгованості за договором, додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг, виписку руху коштів по рахунку, а також довідку про зміну кредитного ліміту та довідку про надані кредитні картки.

Відповідно до довідки про видані кредитні картки ОСОБА_1 16.06.2011 видано кредитну картку НОМЕР_1 з терміном дії до 04/15 (а.с.18). Відомості про наявність у ОСОБА_1 інших кредитних карток у суду відсутні.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу передбаченого договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Договором, що складає Анкета-заява від 16.06.2011 та Довідка про умови кредитування не передбачено строку дії договору.

Строк повернення кредиту відповідає строку дії кредитної картки, якщо інший строк не встановлений договором. У межах цього строку позичальник зобов`язаний повертати банку кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені статтею 625 ЦК України.

Отже, в частині нарахування відсотків за користування кредитом суд враховує, що оскільки термін дії картки виданої ОСОБА_1 закінчився 04/15 (30.04.2015), то саме до цього періоду можливе нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних та пені у передбачених довідкою розмірах (пеня 1, пеня 2), оскільки саме такі умови узгоджені сторонами в межах строку кредитування.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором ОСОБА_1 станом на 30.04.2015 нараховано, за узгодженою сторонами 30% ставкою заборгованості за відсотками на залишок поточної заборгованості по кредиту в розмірі 494,79 грн, заборгованості за відсотками 1356,64 грн, заборгованості за пенею в розмірі 1860,00 грн.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 з 16.06.2011 (дата початку використання кредитних коштів) та до 30.04.2015 (дата закінчення строку кредитування) за відсотками на залишок поточної заборгованості по кредиту складає 1356,64 грн.

Заборгованість ОСОБА_1 з 16.06.2011 (дата початку використання кредитних коштів) та до 30.04.2015 (дата закінчення строку кредитування) за пенею складає 1860,00 грн.

Згідно ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до позовної заяви кредитодавець (позивач) на власний розсуд визначив розмір заборгованості за пенею 150,00 грн.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за користування кредитом підлягають до задоволення частково у розмірі 1356,64 грн., а позовні вимоги в частині нарахованої пені підлягають до задоволення повністю у розмірі 150,00 грн.

Таким чином, підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 16.06.2011 у розмірі 2321,69 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 815,05 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 1356,64 грн та заборгованості за пенею у розмірі 150 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у сумі 2321,69 грн (тобто 16,50 % від заявленої вимоги), то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 374,55 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 7, 10, 12, 13, 18, 81, 133, 141, 223, 247, 258-260, 263-265, 274-279, 280-289, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 2321 (дві тисячі триста двадцять одну) гривню 69 коп за кредитним договором № б/н від 16.06.2011.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір в сумі 374 (триста сімдесят чотири) гривні 55 коп.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, , рах. НОМЕР_2 , МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Монастирищенським РВ УМВС України в Черкаській області 02.03.2010, зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.В. Мазай