Справа № 362/4192/19
Провадження № 2/362/270/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Кравченко Л.М.;

за участі секретарів судового засідання - Чорної М.В., Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Васильків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Васильківської міської ради Київської області про скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить скасувати державну реєстрацію земельної ділянки від 19.09.2017 р. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :03:030:0105, площею 0,0779 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Васильківської міської ради Київської області від 07.09.2018 р. їй надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі по АДРЕСА_2 , орієнтовно площею 0,0101 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, власником якого є позивач. Позивачем було укладено договір з землевпорядною організацією та замовлено технічну документацію. 17.10.2018 р. у присутності представника Васильківської міської ради було складено акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, відповідач при цьому був відсутній. Подавши технічну документацію на державну реєстрацію до Державного земельного кадастру, позивач отримала відмову у внесенні відомостей до державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документу установленим вимогам, а саме через те, що земельна ділянка позивача співпадає із земельною ділянкою комунальної власності, яку зареєстрував ОСОБА_2 з кадастровим номером :03:030:0105, площа співпадіння 9,3878%. Позивач вказує, що її земельна ділянка накладається на земельну ділянку відовідача, площа співпадіння 9,38 га, а тому вважає, що державна реєстрація відповідачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 порушує її права та законний інтерес на оформлення земельної ділянки площею 0,010 га під існуючим будинком приватної власності. Добровільно відповідач відмовляється усунути перешкоди у приватизації позивачем земельної ділянки, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити та врахувати при цьому визнання позову відповідачем Васильківською міською радою.

Представник відповідача Васильківської міської ради в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що Васильківська міська рада вважає позовні вимоги обґрунтованими та визнає їх у повному обсязі, вважає, що позивачем обрано належний спосіб захисту.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, до суду направив письмові пояснення, в яких заперечує проти позову та просить суд відмовити в його задоволенні з тих підстав, що позивачем невірно залучено до участі у справі в якості відповідача Васильківську міську раду, оскільки відмову у внесенні відомостей до ДЗК надано державним кадастровим реєстратором відділу у Васильківському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області, позивачем не надано доказів на підтвердження її права власності на житловий будинок, що розташований на спірній земельній ділянці та документів, що підтверджували її право користування вказаною земельною ділянкою. Крім того, звертає увагу, що відповідач отримав право власності на вказану земельну ділянку відповідно рішення Васильківської міської ради від 02.12.2016 р., до звернення позивача по оформленню своїх прав на земельну ділянку.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Васильківської міської ради від 07.09.2018 р. ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості) по АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,0101 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, остаточну площу установити при розробці технічно документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.6).

Рішенням державного кадастрового реєстратора відділу у Васильківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області № РВ-019 від 30.01.2019 р. ОСОБА_1 відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру - невідповідність електронного документа установленим формам, а саме - наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин з ділянкою :03:030:0105. Площа співпадає на 9,3878%. (а.с.18).

Як вбачається з витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.09.2017 р., земельна ділянка кадастровий номер :03:030:0105 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0779 га, зареєстрована за ОСОБА_2 , дата державної реєстрації 19.09.2017 р.

Як вбачається з рішення Васильківської міської ради від 02.12.2016 р., зазначеним рішенням внесено зміни до рішення від 16.09.2016 р. №05.20-15 VII «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , площу «0,0715 га» замінити на площу «0,0779 га» (а.с.19).

Відповідно до ст. ст. 14, 41 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Гарантоване у ст. 14 Конституції України право власності на землю може набуватися і реалізуватися громадянами, юридичними особами і державою виключно відповідно до закону. Водночас у ч. 2 п. 2 цієї статті ЦКУ замість конституційного поняття "реалізується" використовується термін "здійснюється". З огляду на зміст норми ст. 14 Основного Закону держави, у контексті коментованої статті ці поняття необхідно розглядати як синоніми.

Виходячи з юридичної природи здійснення права власності на землю, набуття і реалізація права власності на землю являє собою законодавчо забезпечену міру можливої і необхідної поведінки відповідних суб`єктів, що передбачає вчинення певних дій чи утримання від них, спрямованих на виникнення права власності на землю, а також на забезпечення володіння, користування і розпорядження землею.

Громадяни України, відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділенні в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з ч. 3 ст. 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Аналогічна норма міститься в ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України, згідно з якою права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321, ч. 1 ст. 386 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

За правилами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Разом з тим, позивачем не доведено, що саме відповідач порушує її права, що саме земельна ділянка відповідача накладається на земельну ділянку, що перебуває в ї користуванні.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Так, відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Так, позивачем заявлена вимога про скасування державної реєстрації земельної ділянки, однак при цьому не ставиться вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено таку реєстрацію.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відтак, обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач не оспорює підстави набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку та правовстановлюючі документи щодо права власності ОСОБА_2 , позивач також не порушує питання щодо незаконності прийнятого Васильківською міською радою рішення.

Відтак, обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним для відновлення порушеного, на його думку, права. Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем і відповідачем. Ефективним способом захисту права власності позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а оспорення підстави набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку, та лише як наслідок, скасування державної реєстрації на цю земельну ділянку.

Крім того, одним із відповідачів у справі позивач визначив Васильківську міську раду. Разом з тим, позивачем не пред`явлено жодної вимоги саме до Васильківської міської ради, під час судового розгляду не встановлено, якими рішеннями діями чи бездіяльністю в межах заявлених позовних вимог саме Васильківська міська рада порушує чи не визнає права позивача, у зв`язку з чим суд приходить до переконання, що Васильківська міська рада не є належним відповідачем у справі, у зв`язку з чим суд відмовляє в прийнятті визнання відповідачем позову.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до переконання, що позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав в частині предмету позову, а отже підстав для скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки не вбачається, а тому в позові необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 19, 141, 153, 155, 157-159 СК України, ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Васильківської міської ради Київської області про скасування державної реєстрації земельної ділянки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Л.М. Кравченко