21.05.2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Проценко Л.Г., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Інвестицій та Заощаджень», Товариства з обмеженою відповідальністю «Техностар» про визнання недійсними договорів, визнання гарантії такою, що не підлягає виконанню,

встановив :

До Ленінського районного суду м.Харкова надійшла дана позовна заява в якій позивач просив:

-визнати недійсним з моменту укладення договір про надання банківської гарантії №552/19-ГВ від 14.01.2019р., укладений між ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» і ТОВ «Техностар» в частині його пункту 2.2, який передбачає, що належне виконання Принципалом зобов`язань по цьому договору забезпечується порукою ОСОБА_1 ;

-визнати такою, що не підлягає виконанню гарантію виконання зобов`язань №552/19-ГВ від 14.01.2019р., видану ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень;

-визнати недійсним з моменту укладення договір поруки №552-19ГВ-П від 14.01.2019р., укладений між ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень і ОСОБА_1 .

В обгрунутвання позову зазначив, що йому належить 25% статутного капіталу ТОВ «Техностар», а іншим учасником з часткою 50% є ОСОБА_2 , і між ними з 2018р. триває конфлікт з приводу участі у товаристві. В 2020 році позивач дізнався про наявність позову у господарському суді щодо договору поруки №552-19ГВ-П від 14.01.2019р., укладений між ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень і ОСОБА_1 та договору про надання банківської гарантії №552/19-ГВ від 14.01.2019р., укладений між ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» і ТОВ «Техностар». Позивач такого договору не укладав та жодних відносин з банком не мав. Банком було здійснено 26.02.2020р. платіж по гарантії на суму 1445400 грн., після чого банк в порядку регресу пред`явив господарський позов. В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначав, що підпис в договорі вочевидь не його, і просив призначити судово-технічну експертизу, але у його клопотанні було відмовлено і судом було прийнято рішення про задоволення вимог банку. Таким чином господарські суди першої та апеляційної інстанції в межах господарської справи не дослідили обставини щодо вільного волевиявлення позивача на укладення договору поруки. Окрім того, судами не було враховано, що гарантія виключала можливість її виконання, а також, що позивач останні три роки не викликався на загальні збори та не обізнаний про конкретні господарські операції товариства.

Дослідивши позовну заяву з додатками, суд вважає, що у відкритті провадження необхідно відмовити у зв`язку із наступним.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктами 1 та 3 частини 1 ст.20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи учасником юридичної особи ТОВ «Техностар», та маючи значну частку у підприємстві 25%, оскаржує договір про надання банківської гарантії, укладений даним підприємством, а також договір поруки, укладений між ним та банком на виконання вищевказаного договору і саму гарантію. При цьому, договір поруки на забезпечення господарського договору має акцесорний характер.

За таких обставин, позивач, як учасник юридичної особи, звертається до суду з даним позовом, який виник з господарських правовідносин.

Враховуючи вищенаведене, даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 4, ст.19, п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, ст. 20 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Інвестицій та Заощаджень», Товариства з обмеженою відповідальністю «Техностар» про визнання недійсними договорів, визнання гарантії такою, що не підлягає виконанню.

Роз`яснити позивачу право на звернення з зазначеним позовом до господарського суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Л.Г. Проценко