Справа № 459/2769/20
Провадження № 2/459/179/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 травня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Рудакова Д.І,

з участю секретаря судових засідань Яковенко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах якого діє ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення у квартиру,

В С Т А Н О В И В :

05.10.2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить усунути їй перешкоди в користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення в дане житлове приміщення та зобов`язати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні даним майном. В обґрунтування позову посилається на те, що вона, її син ОСОБА_5 та відповідачі є зареєстрованими у вказаній вище квартирі, вселення у дане майно відбулось на підставі ордеру №27998 від 01.10.1982 р. Починаючи з 2010 р. відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні майном, звернулися до суду з метою її виселення із квартири, проте судовим рішення було відмовлено у задоволенні їхнього позову, та задоволено зустрічний позов яким зобов`язано останніх не чинити їй та її синові ОСОБА_5 перешкоди у користуванні квартирою. На підставі вказаного судового рішення був виданий виконавчий лист, який тривалий час перебував на виконанні у відділі ДВС. Станом на сьогоднішній день відповідачі продовжують чинити їй перешкоди у користуванні квартирою, у неї не має доступу до даного житлового приміщення, що свідчить про позбавлення її житла, розпоряджатися своїм житлом. За наведених обставин просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 27.10.2020 р. судом було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

09.04.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 18.05.2021 р., закрито провадження у справі, в частині позовних вимог до відповідачки ОСОБА_6 , у зв`язку із її смертю.

Сторони будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач та його представник подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідачі у судові не з`явилися, заяв чи клопотань про розгляд справи за їх відсутності не подавали, про причини неявки суд не повідомили. Відзиву на позовну заяву відповідачами не було подано.

На підставі норм ст.ст. 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.

З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно довідки про склад сім`ї № 24782 від 29.08.2017 р., сторони зареєстровані у житловому приміщенні - квартирі по АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 являється основним квартиронаймачем (за вказаною вище адресою не значиться зареєстрованою з 18.06.2020 р., оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою відділу реєстрації Червоноградської міської ради від 15.10.2020 р. за №12609).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21.10.2010 р. у справі №2-196/10, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22.08.2011 р., відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання такою, що втратила право на житло. Зустрічний позов задоволено та зобов`язано первісних позивачів у даній справі не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ОСОБА_5 у користуванні квартирою АДРЕСА_2 .

Слід зазначити, що преюдиційний характер для справи мають вказані вище судові рішення, з яких встановлено, що ОСОБА_6 , 01.10.1982 р. виконкомом Червоноградської міської ради був виданий ордер №27998 на сім`ю з трьох осіб, яка на той час складалася з неї, її сина ОСОБА_2 та невістки ОСОБА_1 , на право зайняття квартири по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 та ОСОБА_1 пребували у зареєстрованому шлюбі від 21.01.1989 р. по 16.06.1999 р., від якого у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 08.07.2005 р., відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 до ОСОБА_1 про визнання її такою, що втратила право користування спірною квартирою. Після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в останньої склалися неприязні стосунки з колишнім чоловіком, його мамою ОСОБА_6 та дочкою ОСОБА_3 , які вигнали її з вказаної вище квартири, а тому вона з сином ОСОБА_5 , вимушені були проживати за іншою адресою. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що між сторонами мають місце неприязні відносини, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не проживають в спірному житлі з поважної причини так як їм в цьому перешкоджають, іншого житла не мають, проживають в гуртожитку, що є тимчасовим житлом.

Відповідно до копій актів КП «ЧЖКС» від 11.07.2018, 23.12.2019 рр., комісія встановила, а сусіди підтвердили, що позивач та її син ОСОБА_5 за місцем реєстрації не проживають.

ОСОБА_1 11.12.2020 р. зверталася із заявою у правоохоронні органи у зв`язку із обмеженням доступу до житла, в якій просила прийняти міри до її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , який 11.12.2020 р. не впустив її в квартиру по АДРЕСА_1 . З ОСОБА_2 було проведено профілактичну бесіду щодо запобігання порушення чинного законодавства та домашнього насильства, що підтверджується копією довідки ДОП Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області від 24.12.2020 р про результати проведення перевірки.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ч.4, 5 ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно ст. 65 ЖК Української УРСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Таким чином, ОСОБА_1 була вселена у спірну квартиру як член сім`ї наймача, зареєстрована за вказаною адресою та набула рівних із іншими користувачами прав користування спірною квартирою, не втратила права на користування квартирою у встановленому законом порядку, але відповідачі створюють їй перешкоди у користуванні квартирою, тому суд прийшов до висновку про вселення ОСОБА_1 до спірної квартири.

Таким чином, позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. від якого була звільнена позивач при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 в інтересах якого діє ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення у квартиру задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в інтересах якого діє ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не чинити жодних перешкод ОСОБА_1 в користуванні житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 .

Вселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави по 420,40 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 18.05.2021 р.

Суддя: Д. І. Рудаков