ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року

м. Чернівці

справа № 725/2862/20

провадження 22-з/822/31/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Литвинюк І.М., Одинака О.О.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у червні 2020 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Зазначала, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 01 червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 715 розірвано рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11 листопада 2019 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці.

Вказувала, що ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні та утриманні дитини.

Посилалась на те, що ОСОБА_2 є працездатним, стан здоров`я задовільний, інших утриманців не має.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 4500 гривень щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову до суду та досягнення дитини повноліття.

ОСОБА_3 зменшено позовні вимоги, ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 2318 гривень щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову до суду та досягнення дитини повноліття.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30 листопада 2020 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежів за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в сумі 7500 грн.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 29 березня 2021 року рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30 листопада 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат в сумі 7500 грн. змінено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

В решті залишено без змін.

Короткий зміст вимог наведених у заяві про ухвалення додаткового рішення

ОСОБА_3 у квітні 2021 року звернулася до суду з клопотанням про ухвалення додаткової постанови.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу за час апеляційного розгляду в сумі 10800 грн.

Посилалася на те, що у відзиві на апеляційну скаргу просила стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції в сумі 10800 грн., судом апеляційної інстанції не вирішено питання розподілу судових витрат.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 29 березня 2021 року не вирішено питання про розподіл судових витрат під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

На підставі п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п.41 постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» передбачено, що апеляційний суд має право ухвалити додаткове рішення за заявою особи, яка бере участь у справі, або з власної ініціативи в разі, якщо він скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове чи змінив його за наявності підстав, передбачених статтею 220 ЦПК.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Частиною 1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»)

Відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За змістом статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно із частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (справа "East/West Alliance Limited" проти України") від 23 січня 2014 року).

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Змістом пункту 1 частини 2 статті 137, частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу).

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом з тим, у частині п`ятій наведеної норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

ОСОБА_2 у письмових поясненнях на заяву про ухвалення додаткового рішення від 30 квітня 2021 року зазначав про неспівмірність витрат на правову допомогу із обсягом послуг, які були надані представником.

ОСОБА_2 , посилаючись на відсутність у адвоката Федіна В.Ю. повноважень представляти ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції, просив у заяві ОСОБА_3 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з апеляційним розглядом справи, відмовити.

ОСОБА_3 на підтвердження витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в апеляційній інстанції долучено договір між адвокатом Федіним В.Ю. та ОСОБА_3 про надання правової допомоги та представництва від 12 січня 2021 року № 1201, ордер серія ЧЦ №14384, виданий адвокатом Федіним В.Ю. 12 січня 2021 року, довідку, видану адвокатом Федіним В.Ю. 15 січня 2021 року, про детальний опис робіт (наданих послуг).

Отже, доводи ОСОБА_2 на відсутність у адвоката Федіна В.Ю. повноважень на представництво ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду не відповідають не відповідають обставинам справи.

За змістом довідки від 15 січня 2021 року адвокатом Федіним В.Ю. надано послуги з зустрічі-консультації тривалістю 1 година вартістю 2400 грн., ознайомлення з матеріалами цивільної справи в Чернівецькому апеляційному суді 13 січня 2021 року тривалістю 30 хвилин вартістю 1200 грн., ознайомлення з апеляційною скаргою та узгодження правової позиції тривалістю 1 година вартістю 2400 грн., складання відзиву тривалістю 2 години вартістю 4800 грн.

Також ОСОБА_3 надано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 18 від 12 січня 2021 року про оплату за послуги з зустрічі-консультації, ознайомлення з матеріалами цивільної справи, ознайомлення з апеляційною скарг, складання відзиву в сумі 10800 грн.

З матеріалів справи вбачається, що представник Федін В.Ю. ознайомився з матеріалами цивільної справи 13 січня 2021 року.

Ураховуючи, що вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, що складає 86,3% у відсотковому співвідношенні до розміру задоволених позовних вимог, на користь ОСОБА_3 підлягають відшкодуванню понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9320 грн. 40 коп. (10800 грн. * 86,3%).

Проаналізувавши довідку, видану адвокатом Федіним В.Ю. 15 січня 2021 року, про детальний опис робіт (наданих послуг) адвокатом Федіним В.Ю. послуг, інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом Федіним В.Ю. роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

Так, написання відзиву на апеляційну скаргу на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30 листопада 2020 року в частині оскарження судових витрат обсягом 6 сторінок вартістю 4800 грн., не є співмірним зі складністю справи, з огляду на те, що доводи відзиву містять здебільшого цитування норм права.

Такий вид правової допомоги як зустрічі-консультації тривалістю 1 година вартістю 2400 грн., ознайомлення з матеріалами цивільної справи в Чернівецькому апеляційному суді 13 січня 2021 року тривалістю 30 хвилин вартістю 1200 грн., ознайомлення з апеляційною скаргою та узгодження правової позиції тривалістю 1 година вартістю 2400 грн. не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру з огляду на те, що предметом перегляду було судове рішення в частині стягнення судових витрат.

Ураховуючи складність справи та виконаних адвокатом Федіним В.Ю. робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, значення справи для ОСОБА_3 , реальність надання адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи, ураховуючи принципи співмірності, колегія суддів вважає справедливим і співмірним обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для справи, відшкодувати ОСОБА_3 понесені витрати на професійну правничу допомогу надану під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в сумі 3000 грн.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення

Отже, з ОСОБА_2 на користь на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Керуючись п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з апеляційним розглядом, в сумі 3000 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 16 травня 2021 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді І.М. Литвинюк

О.О. Одинак