Провадження № 2/643/55/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2021 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,

представника позивача Кольдічева О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи приватний нотаріус ХМНО Шеренков Валерій Олегович, Приватний нотаріус ХМНО Мусієнко Олена Іванівна, Приватний нотаріус ХМНО Самощенко Олександра Ігорівна, Приватний нотаріус ХМНО Гончаренко Оксана Миколаївна про визнання правочинів, договорів купівлі-продажу недійсними, -

в с т а н о в и в:

До суду 21.11.2016 надійшла позовна заява КЗОЗ «ХОКПЛ № 3» в інтересах хворої ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи приватний нотаріус ХМНО Шеренков Валерій Олегович, Приватний нотаріус ХМНО Мусієнко Олена Іванівна, Приватний нотаріус ХМНО Самощенко Олександра Ігорівна, Приватний нотаріус ХМНО Гончаренко Оксана Миколаївна, про визнання недійсним правочину, а саме, правочину у формі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного від імені ОСОБА_5 з ОСОБА_7 на підставі довіреності від 30.10.2012, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко В.О. 19.11.2012 за р. № 3134; про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 06.12.2012 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.І. від 06.12.2012 за р. № 3615; про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 26.12.2012 між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Гончаренко О.М. від 26.12.2012 за р. № 2824.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на стаціонарному лікуванні в ХОКПЛ № 3 неодноразово перебуває ОСОБА_5 , у перше перебувала на стаціонарному лікуванні у 2012 році. ОСОБА_5 у 2012 році була зареєстрована та мешкала в ізольованій однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 , що не була приватизована. ОСОБА_5 страждає на тяжкий психічний розлад, є пенсіонером за віком, самотньою людиною. 06.10.2012 після виписки ОСОБА_5 з лікарні додому, з відділення її забрали дві жінки, одну з яких звали ОСОБА_6 , яка пообіцяла ОСОБА_5 надавати їй допомогу, розрахуватися з боргами за комунальні послуги, приділяти увагу за умовою підписання ОСОБА_5 довіреності. На що ОСОБА_5 , в силу свого психічного стану погодилась, та не розуміючи, що підписує, підписала на ім`я ОСОБА_6 довіреність від 30.10.2012, посвідчену приватним нотаріусом ХМНО Шеренковим В.О. зареєстрована за № 1401. Після підписання довіреності ОСОБА_9 паспорт та інші документи ОСОБА_5 не повернула. Відповідно до довіреності ОСОБА_6 здійснила 07.11.2012 приватизацію квартири АДРЕСА_1 , проте документів на приватизацію квартири ОСОБА_5 не надала. 23.11.2012 ОСОБА_5 у зв`язку з погіршенням психічного стану була за її заявою госпіталізована до ХОКПЛ № 3, без документів. За заявою ОСОБА_5 адміністрація лікарні звернулась до прокуратури щодо законності підписаних ОСОБА_5 у нотаріальній конторі документів. 29.11.2012 на підставі відомостей за фактом звернення ОСОБА_5 порушено досудове розслідування, та після проведеної перевірки провадження за матеріалами досудового розслідування закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу злочину, передбаченому ч. 3 ст. 357 КК України. В подальшому стало відомо, що ОСОБА_5 знято з реєстраційного обліку з адреси: АДРЕСА_2 та зареєстровано з 22.11.2012 за адресою: АДРЕСА_3 у ОСОБА_6 , на що ОСОБА_5 своєї згоди не надавала. Також стало відомо, що на підставі підписаної ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_6 довіреності квартира АДРЕСА_1 неодноразово була відчужена, а саме за договором купівлі-продажу від 19.11.2012 - ОСОБА_7 , 06.12.2012 ОСОБА_3 , та 26.12.2012 ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що ОСОБА_6 неправомірно використала підписану ОСОБА_5 на неї довіреність, оскільки ОСОБА_5 наміру на приватизацію та відчуження своєї квартири не мала. 06.11.2015 ОСОБА_5 поновлені документи, які посвідчували її особу, та за заявою лікарні рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21.07.2016 ОСОБА_5 визнана недієздатною, над нею встановлена опіка, та за відсутністю призначеного судом опікуна, його функції виконує ХОКПЛ № 3. Внаслідок свого психічного захворювання самостійно звернутися до суду за захистом порушених прав ОСОБА_5 не має можливості.

Позивач КЗОЗ ХОКПЛ № 3 в інтересах ОСОБА_5 02.12.2016 подав до суду уточнену позовну заяву до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи приватний нотаріус ХМНО Шеренков Валерій Олегович, Приватний нотаріус ХМНО Мусієнко Олена Іванівна, Приватний нотаріус ХМНО Самощенко Олександра Ігорівна, Приватний нотаріус ХМНО Гончаренко Оксана Миколаївна, в якій просить: визнати недійсними: правочину, здійсненого у формі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного від імені ОСОБА_5 з ОСОБА_7 на підставі довіреності від 30.10.2012, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко В.О. 19.11.2012 за р. № 3134; про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 06.12.2012 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.І. від 06.12.2012 за р. № 3615; про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 26.12.2012 між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Гончаренко О.М. від 26.12.2012 за р. № 2824.

Уточнені позовні вимоги обґрунтовані тим, що у ОСОБА_5 намір на приватизацію та відчуження належної їй квартири був відсутній; волевиявлення ОСОБА_5 під час оформлення довіреності на ім`я ОСОБА_6 30.10.2012 не відповідало її внутрішньому переконанню, бо вона знаходилась у такому психічному стані, що не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними; на підставі підписаної довіреності ОСОБА_5 втратила своє житлове приміщення, що було постійним місцем її мешкання та все своє рухоме майно, що знаходилось в квартирі, зазнала матеріальних збитків і душевних страждань (а.с.52-57 т.1).

Позивачем також 02.12.2016 подане клопотання про поновлення строку позовної давності, в якому позивач просить визнати пропущення строку позовної давності звернення до суду з позовом з поважних причин, поновити його, посилаючись на те, що підстави пропущення строку позовної давності зумовлені психічним захворюванням ОСОБА_5 , істотними труднощами щодо вчинення нею особисто необхідних для цього дій, відсутністю (втратою) документів, що посвідчують особу ОСОБА_5 (а.с.58-59 т.1).

Ухвалою суду від 02.12.2016 відкрито провадження у справі (а.с.79 т.1).

До початку судового засідання третьою особою приватним нотаріусом ХМНО Шеренковим В.О. подана до суду письмова заява, в якій останній зазначає, що під час посвідчення довіреності від 30.10.2012 ОСОБА_5 поводилась адекватно, чітко висловлювала своє прохання щодо посвідчення від її імені на ім`я ОСОБА_6 довіреності на представництво в різних установах та приватизацію квартири АДРЕСА_1 , її поведінка не викликала ніяких сумнівів в психічному стані. Просив проводити розгляд справи без його участі (а.с.111 т.1).

Третя особа приватний нотаріус ХМНО Мусієнко О.І. надала до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що 19.11.2012 нею був посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 , від імені якої діяла ОСОБА_6 , за її довіреністю посвідченою 13.11.2012 приватним нотаріусом ХМНО Шеренковим В.О., та ОСОБА_7 , відповідно до якого ОСОБА_6 виступала як «представник продавця», та ОСОБА_7 , як «покупець» квартири АДРЕСА_1 . Представник продавця діяла згідно довіреності на розпорядження вищевказаною квартирою, посвідченої 13.11.2012 приватним нотаріусом Шеренковим В.О. Згідно діючого законодавства вказана довіреність була нею перевірена, укладення договору сторонами здійснено за вільним волевиявленням, яке відповідало внутрішній волі, як учасників правочину, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску. Впевнившись, що сторони договору розуміють значення та його умови, згодні з його правовими наслідками та мають намір укласти саме цей договір купівлі-продажу, вона посвідчила цей договір, підстав для відмови у вчиненні вищевказаній нотаріальній її не було. Просила слухати справу ьез її участі, прийняти рішення на свій розсуд (а.с.113-114 т.1).

Відповідач ОСОБА_1 подала до суду заперечення проти позову, в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що на час укладення договору купівлі-продажу квартири з ОСОБА_7 19.11.2012 ОСОБА_5 не була визнана недієздатною, на лікуванні не перебувала. Позивач тільки у в кінці 2015 року звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_5 недієздатною, експертиза щодо ОСОБА_5 проведена 10.06.2016, що свідчить про відсутність підстав для звернення з такими вимогами раніше. Подані позивачем документи свідчать про те, що ОСОБА_5 самостійно за своїм підписом подавала різні заяви для відновлення належних їй документів, була присутня у судовому засіданні, висловлювала свою думку, з 22.11.2012 ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації, де вона не могла бути зареєстрована без її заяви та згоди. Відповідач вказує, що вона є добросовісним набувачем квартири (а.с.179-182).

Відповідач ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав заперечення на позовну заяву, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх недоведеність, оскільки в матеріалах справи відсутні належним чином засвідчені копії виписки з історії хвороби ОСОБА_5 , які підтверджують діагноз її хвороби, з якою остання поступала до ХОКПЛ № 3 у період вересень жовтень 2012, та відсутні документи, які підтверджують діагноз, з яким ОСОБА_5 була виписана 06.10.2012 після проходження курсу лікування (а.с.197-199 т.1).

Ухвалою суду від 15.03.2017 за клопотанням позивача витребувано: у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шеренкова В.О. копію довіреності надану ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_6 , посвідчену ним 30.10.2012, за р.№ 1401; у приватного нотаріуса ХМНО Мусієнко О.І. копію договору купівлі-продажу, посвідченого 19.11.2012 за р. № 3134, укладеного між ОСОБА_5 з ОСОБА_7 та відповідну інформацію: на підставі яких документів, коли та ким укладався цей договір; з Відділу приватизації житлового фонду ХМР належним чином завірені копії: заяви на проведення приватизації квартири АДРЕСА_1 ; розписки на отримання Свідоцтва про право власності від 07.11.12 № 5-12-3173-60-Ц2 УКМтаП ВПЖФ на кв № НОМЕР_1 , Салтівське шосе, б. 139-Б, м Харкова; з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР належним чином завірені копії відповідних документів (інформацію із матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_1 , а саме: коли, ким отримано Свідоцтво на право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; коли, ким подано заяву на державну реєстрацію цієї приватизованої квартири; ким, на підставі яких документів, 19.11.12 було укладено договір купівлі-продажу на відчуження цієї квартири; зКЗОЗ ХОКПЛ № 3 відповідну інформацію (довідку) щодо знаходження ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні у період 2012-2014рр, встановлений їй діагноз; із архіву Московського райсуду м. Харкова копію акту стаціонарної судово- психіатричної експертизи № 453 від 10.06.2016 по цивільній справі № 643/18231/ 15-ц про визнання ОСОБА_5 недієздатною та встановлення над нею опіки; з Московського Відділу Національної поліції ГУНЦ УМВС в Харківській області копію постанови Московського РВ ХМУ УМВ( в Харківській обл.. про закриття матеріалів досудового розслідування № 000031 від 29.11.2012р. за фактом звернення ОСОБА_5 до прокуратури Московського району м. Харкова щодо укладених у жовтні 2012р. договорів, незаконного утримання її документів, ключів від квартири (а.с.205-206 т.1).

Третя особа приватний нотаріус ХМНО Гончаренко О.М. надала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що при посвідченні нею 26.12.2012 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 нею перевірено відсутність будь-яких обтяжень на відчужувану квартиру, зазначений договір був посвідчений нею відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Просить розглянути справу без її участі (а.с.230 т.1).

Ухвалою суду від 18.04.2017 витребувано у приватного нотаріуса ХМНО Самощенко О.І. належним чином завірену копію договору іпотеки, реєстр. № 3451 від 27.11.2012 (об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1 , номер РПВН: 38151143) та належним чином завірений лист 406 від 06.12.2012, ПТ «Ломбард «Надія»(а.с.237 т.1).

Ухвалою суду від 18.04.2017 по справі призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам відділення судово-психіатричної експертизи №18 КЗОЗ Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 щодо визначення психічного стану ОСОБА_5 на час оформлення довіреності 30.10.2012. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.238-239 т.1).

Ухвалою суду від 20.11.2017 витребувано: у КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» належним чином завірену копію медичної документації (історію хвороби) стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; у КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» належним чином завірені копії медичних карток стаціонарної хворої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 №4366/2012, № 9117/2012-2014 рр., № 5872/2014, № 7443/2014-2016 рр., № 3793/2016-2017 рр. за період знаходження на стаціонарному лікуванні з червня 2012 по 2017 рр.; у КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» інформацію про працевлаштування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її роботу в ХОКПЛ №3 з вказівкою на підставу працевлаштування та звільнення (якщо звільнення має місце), посаду або виконану роботу, а також належним чином завірену копію трудової книжки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказів про працевлаштування та звільнення (якщо звільнення має місце) (а.с.46-47 т.2).

Ухвалою суду від 15.05.2018 по справі призначено повторну судово- психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України, щодо визначення психічного стану ОСОБА_5 на час оформлення довіреності 30.10.2012, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.202-203 т.2).

Ухвалою суду від 21.11.2018 провадження у справі відновлено через повернення справи без надання висновку експерта (а.с.239 т.2).

Ухвалою суду від 12.02.2019 справу направлено до Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України для проведення повторної судово - психіатричної експертизи на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 15.05.2018, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.18-19 т.3).

Ухвалою суду від 08.07.2019 провадження у справі поновлено для вирішення питання по заявленому клопотанні про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи (а.с.60-61 т.3).

Ухвалою суду від 17.09.2019 залучено до участі в справі в якості правонаступника позивача КЗОЗ Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3 Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (а.с.89-91 т.3).

25.09.2019 судом постановлено ухвалу про витребування доказів, необхідних для проведення експертизи за клопотанням експерта (а.с.108-111 т.3).

Ухвалою суду від 23.10.2019 справу направлено до ДУ «Науково-дослідний інститут психіатрії МОЗ України» для проведення повторної судово-психіатричної експертизи на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 15.05.2018, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.138-139 т.3).

Ухвалою суду від 16.09.2020 провадження у справі поновлено у зв`язку з наданням висновку експертизи (а.с. 101 т.4).

До початку судового засідання від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про застосування позовної давності, в якій заявник просить застосувати позовну давність до спірних правовідносин та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заява обґрунтована тим, що вимоги позивача не відносяться до вимог, на які поширюється позовна давність. Позовна давність до спірних правовідносин, відповідно до положень ст. 257 ЦК України, встановлена тривалістю у три роки. Вже в листопаді 2012 ОСОБА_5 , яка визнана за рішенням суду недієздатною 21.07.2016, та позивач вважали порушеними права ОСОБА_5 укладенням оспорюваних договорів купівлі-продажу квартири. Проте, з позовною заявою до суду позивач звернувся лише у листопаді 2016 (18.11.2016), тобто після закінчення трирічного терміну.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10 наполягав на задоволенні позовних вимог, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 проти задоволенні позовних вимог заперечувала у повному обсязі, підтримала раніше подану заяву про застосування позовної давності, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що стороною позивача не заявлена вимога про визнання недійсними довіреностей від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_6 , на підставі яких був укладений оспорюваний правочин; відсутній висновок експерта щодо психічного стану ОСОБА_5 на час складання довіреності від 13.11.2012 . З часу виписки ОСОБА_5 з лікарні у 05.10.2012 року вона самостійно подавала заяви, працювала, що свідчить про покращення її стану здоров`я. Вважає, що видані ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_11 довіреності законні. ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірної квартири, та стороною позивача невірно обраний спосіб захисту, а саме, позивач мав звернутися до суду за захистом свого права в порядку ст. 387, 388 ЦК України про витребування майна, а не в порядку ст. ст. 203,205 ЦК України. Законні підстави для визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірної квартири відсутні, вимоги про визнання недійсними довіреностей не заявлено.

Представник відповідача надала письмову промову у судових дебатах, що долучена до матеріалів справи, в яких зазначила, що довіреність від 30.10.2012 оформлена виключно на здійснення дій по приватизації спірної квартири і не має відношення до укладення договору купівлі-продажу квартири з ОСОБА_7 від 19.11.2012. Договір купівлі-продажу від 19.11.2012 укладений між ОСОБА_5 , в інтересах якої діяла ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 13.11.2012, та аналізу стану ОСОБА_5 на час оформлення такої довіреності під час розгляду справи не надавався, сторона позивача уваги цієї довіреності не приділяла. На час укладення договору купівлі-продажу з ОСОБА_7 . 19.11.2012 ОСОБА_5 не була визнана недієздатною, на лікуванні не перебувала. Тільки в 2016 році лікарня звернулась з позовом до суду про визнання ОСОБА_5 недієздатною, експертиза проведена 10.06.2016, визнана ОСОБА_5 недієздатною за рішенням суду від 21.07.2016, що свідчить про відсутність підстав для звернення з такими вимогами раніше. Протягом 2012-2015 років ОСОБА_5 самостійно за своїм підписом подавала різні заяви для відновлення належних їй документів, була присутня в судовому засіданні при визнанні її недієздатною, висловлювала свою думку, протягом 2012-2015 років працювала в ХОКПЛ № 3, самостійно підписувала та подавала заяву про видачу паспорту від 18.03.2015. В позовних вимогах позивача законність довіреності від 13.11.2012 під сумнів не ставиться.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на їх недоведеність, надав письмові тези судових дебатів, що долучені до матеріалів справи, в яких зазначає, що ОСОБА_3 і ОСОБА_1 є добросовісними набувачами спірної квартири, розраховувались за квартиру власними коштами. Договори купівлі-продажу квартири посвідчувались нотаріально. Правові підстави для визнання недійсними договорів-купівлі-продажу спірної квартири відсутні, дослідження висновку експерта № 2 від 27.02.2020 дозволяє дійти до висновку про те, що в ньому не зроблено висновку про абсолютну неспроможність ОСОБА_5 на момент посвідчення довіреності розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 30.10.2012 ОСОБА_5 склала довіреність, посвідчену приватним нотаріусом ХМНО Шеренковим В.О. за р. № 1401, якою уповноважила ОСОБА_6 бути її представником в усіх без винятку органах державної влади та місцевого самоврядування, державних, адміністративних, господарських, громадських організаціях, установах, підприємствах незалежно від галузевої належності, підпорядкування та форми власності, КП «Жилкомсервіс», житлово-експлуатаційних та комунальних установах, банківських установах, нотаріальній конторі, у відділі приватизації житлового фонду виконкому Харківської міськради, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» з питань приватизації на її ім`я квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9 т.1).

Також, ОСОБА_5 13.11.2012 склала довіреність, посвідчену приватним нотаріусом ХМНО Шеренковим В.О. за р. № 1444, якою уповноважила ОСОБА_6 купити на її ім`я квартиру або частину житлового будинку в м. Харкові або Харківській області, зареєструвати її право власності на вказане нерухоме майно; обміняти або продати за ціну та на умовах за своїм розсудом належну їй на праві особистої власності квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а також оформити на її ім`я субсидію (а.с.13 т.4).

Згідно копій документів щодо проведення приватизації квартири АДРЕСА_1 , що надані Харківською міською радою, ОСОБА_6 , яка діяла від імені ОСОБА_5 за довіреністю, посвідченою 30.10.2012 приватним нотаріусом ХМНО Шеренковим В.О. за р. № 1401, подала через начальника дільниці № 31 КП «Жилкомсервіс» до начальника відділу приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації заяву про передачу в приватну власність квартири шляхом приватизації, вказана заява зареєстрована 05.11.2012 за № 5-426-Ц2. 07.11.2012 Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , відповідно до якого власником вказаної квартири є ОСОБА_5 (40-45 т.4).

На підставі свідоцтва про право власності № 5-12-317360-Ц2, виданого 07.11.2012 відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради Камишан Т.В. була власником квартири АДРЕСА_1 , до укладення договору купівлі-продажу 19.11.2012 (а.с. 20-30 т.1).

19.11.2012 між ОСОБА_5 , від імені якої діє ОСОБА_6 за її довіреністю, посвідченою 13.11.2012 приватним нотаріусом ХМНО Шеренковим В.О., і ОСОБА_7 укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І., відповідно до умов якого ОСОБА_7 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.5-6, 13-15 т.4).

Згідно наданих КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» матеріалів приватизаційної справи на квартиру АДРЕСА_1 містять наступні документи: заява від імені ОСОБА_5 на ім`я директора КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 1204892 без дати, про реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , до заяви додані: свідоцтво про право власності, технічний паспорт, ксерокопія паспорту, ксерокопія ідентифікаційного коду; заява від імені ОСОБА_5 № 2335958 від 08.11.2012 про надання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 ; свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 5-12-317360-Ц2, видане 07.11.2012 відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про те, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 ; копія договору купівлі-продажу квартири від 19.11.2012, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І. р. № 3134, укладеного між ОСОБА_5 , від імені якої діє ОСОБА_6 за її довіреністю, посвідченою 13.11.2012 приватним нотаріусом ХМНО Шеренковим В.О., та ОСОБА_7 , відповідно до якого ОСОБА_5 відчужила ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 ; копія довіреності ОСОБА_5 від 30.10.2012, посвідчена приватним нотаріусом ХМНО Шеренковим В.О. на уповноваження ОСОБА_6 здійснювати дії з питань приватизації квартири АДРЕСА_1 (а.с.253-260 т.1).

ОСОБА_5 з 21.11.2012 знята з реєстрації з адреси: АДРЕСА_2 , де була зареєстрована з 06.07.1994 по 21.11.2012, та з 22.11.2012 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.12-14 т.1).

26.12.2012 між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Гончаренко О.М., зареєстрований за № 2824, на підставі якого ОСОБА_1 набула право приватної власності на зазначену квартиру (а.с.183-185).

За відомостями КЗОЗ ХОКПЛ № 3 ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні у періоди: з 01.06.2012 по 05.10.2012; з 23.11.2012 по 27.05.2014; з 03.09.2014 по 07.11.2014; з 08.11.2014 по 10.05.2016, з діагнозом: шизофренія параноїдна форма, безперервний тип перебігу (а.с.215 т.1).

Відповідно до наданих до суду позивачем копій наказів, ОСОБА_5 приймалась на посаду підсобного робітника на оплачувані громадські роботи, згідно з направленням Харківського МЦЗ: з 05.05.2010 по 31.05.2010; з 19.07.2010 по 19.08.2010; з 25.08.2010 по 25.09.2010; з 02.11.2010 по 30.11.2010; з 01.10.2010 по 31.10.2010; з 23.02.2011 по 22.03.2011; з 25.03.2011 по 24.04.2011; з 31.05.2011 по 30.06.2011; з 04.07.2011 по 03.08.2011; з 05.08.2011 по 12.08.2011 (а.с.65-75 т.2).

01.06.2012 ОСОБА_5 написала заяву про надання усвідомленої згоди на надання їй стаціонарної психіатричної допомоги на підставі ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» в ХОКПЛ № 3 (а.с.88 т.2).

05.10.2012 на ім`я директора КЗОЗ ХОКПЛ № 3 ОСОБА_5 подала заяву про її виписку додому, в якій зазначає, що отримала на руки паспорт (а.с. 90 т.2).

Надана до суду позивачем копія медичної документації свідчить про те, що ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ ХОКПЛ № 3 з 01.06.2012 по 05.10.2012 з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип протікання (а.с.88-94 т.2).

Згідно наданої позивачем медичної документації, ОСОБА_5 неодноразово перебувала на лікуванні у ХОКПЛ № 3 на протязі 2012-2018 років з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип протікання (а.с.95-173 т.2).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 453 від 10.06.2016 КЗОЗ ХОКПЛ № 3, ОСОБА_5 в дійсний час виявляє стійкий хронічний психічний розлад в формі шизофренії параноїдної. За своїм психічним станом ОСОБА_5 в дійсний час не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.209-214 т.1).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21.07.2016, яке набрало законної сили, у справі № 643/18231/15-ц ОСОБА_5 визнано недієздатною та над нею встановлено опіку (а.с.7 т.1).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 367 від 18.05.2017 КЗОЗ ХОКПЛ № 3, ОСОБА_5 на теперішній час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі шизофренії параноїдної. Відповідно до свого психічного стану нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_5 у період часу, якому відповідає оформлення довіреності 30.10.2012 виявляла хронічний, стійкий психічний розлад у формі шизофренії параноїдної. Відповідно до свого психічного стану не була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.247-252 т.1).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03.06.2019 у справі № 643/11684/18, яке набрало законної сили 03.07.2019, ОСОБА_5 визнано недієздатною та встановлено над нею опіку. Строк дії рішення про визнання особи недієздатною два роки з дня набрання рішенням законної сили (а.с.123-124 т.3).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 2 від 27.02.2020 ДУ «Науково-дослідний інститут психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», ОСОБА_12 на момент складання довіреності 30 жовтня 2012 виявляла тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії безперервного типу перебігу. ОСОБА_12 на момент складання довіреності 30 жовтня 2012 за своїм психічним станом була нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.85-99 т.4).

Застаттею 16 ЦК України, визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною третьою статті 244 ЦК України передбачено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ст. 239 цього ж Кодексу правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як зазначено у п. п. 7,8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Оспорюваний правочин ЦК України імперативно не визнає недійсним, допускаючи можливість визнання його таким у судовому порядку за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, якщо в результаті судового розгляду буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину у порядку, передбаченому процесуальним законом. При цьому оспорюваний правочин є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним, й у силу презумпції правомірності правочину за статтею 204 ЦК України вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним.

Таким чином, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15,16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Правила цієї статті поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, що не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визнання правочину недійсним на підставі частини першої статті 225 ЦК України суду слід встановити неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, враховуючи сукупність зібраних доказів у справі, тому вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України.

Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а згідно ст. 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину робиться перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Так, ОСОБА_12 30.10.2012 склала довіреність, посвідчену нотаріально, будучи дієздатною.

Проте, з висновку судово-психіатричного експерта № 2 від 27.02.2020 ДУ «Науково-дослідний інститут психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», вбачається, що ОСОБА_12 на момент складання довіреності 30 жовтня 2012 виявляла тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії безперервного типу перебігу. ОСОБА_12 на момент складання довіреності 30 жовтня 2012 за своїм психічним станом була нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.85-99 т.4).

Таким чином, вказаний висновок судово-психіатричного експерта № 2 від 27.02.2020 може бути прийнятий, як доказ по даній справі, оскільки зроблений фахівцями в галузі психіатрії, є обґрунтованим та виваженим.

Отже, з урахуванням встановлених обставин суд дійшов до висновку, що ОСОБА_12 на момент складання довіреності від 30.10.2012, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО Шеренковим В.О. за р. № 1401, не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Таким чином, визнання недійсним первісного правочину довіреності від 30.10.2012 тягне за собою визнання недійсними інших правочинів, що були укладені в подальшому, тобто договорів купівлі-продажу спірної квартири.

Суд враховує правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, проте, стороною позивача не ставилась позовна вимога про витребування майна від добросовісного набувача, відповідно до ст. 388 ЦК України, а суд не може вийти за межі заявлених вимог.

Тому, з метою захисту порушеного права позивача, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання недійсними оспорюваних правочинів.

Щодо вимоги сторони відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно з уточненою позовною заявою позивачем подане клопотання про поновлення пропущеного строку.

Суд дійшов до висновку, що причини пропущення позивачем встановленого законом строку звернення з позову до суду є поважними, оскільки пропущення такого строку викликано необхідністю відновлення документів, які посвідчують особу ОСОБА_12 (так, як вбачається з матеріалів справи, паспорт ОСОБА_12 отримано у серпні 2015 (а.с.17 т.1); визнання ОСОБА_12 недієздатною за рішенням суду.

В зв`язку з чим суд поновлює позивачу пропущений строк звернення до суду з позовною заявою.

Підстави для відмови у задоволенні позову в зв`язку з застосуванням строків позовної давності за заявою представника відповідача відсутні.

При зверненні до суду позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Суд розподіляє судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідачів в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн., в рівних частках, по 227,00 грн., з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 12, 13, 76-81, 95, 127, 141, 158, 223, 229, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Поновити Комунальному некомерційному підприємству Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» в інтересах ОСОБА_5 строк звернення до суду з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи приватний нотаріус ХМНО Шеренков Валерій Олегович, Приватний нотаріус ХМНО Мусієнко Олена Іванівна, Приватний нотаріус ХМНО Самощенко Олександра Ігорівна, Приватний нотаріус ХМНО Гончаренко Оксана Миколаївна про визнання правочинів, договорів купівлі-продажу недійсними.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним правочин, здійснений у формі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного від імені ОСОБА_5 з ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мусієнко В.О. 19.11.2012 за р. № 3134, на підставі довіреності від 30.10.2012, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шеренковим В.О. 30.10.2012 за р. № 1401.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 06.12.2012 між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І. від 06.12.2012 за р. № 3615.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 26.12.2012 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко О.М. від 26.12.2012 за р. № 2824.

Стягнути з ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн., в рівних частках, по 227 (двісті двадцять сім) грн., з кожного.

Позивач Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» - м. Харків, вул. Академіка Павлова, 46.

Третя особа приватний нотаріус ХМНО Шеренков Валерій Олегович АДРЕСА_7 .

Третя особа приватний нотаріус ХМНО Мусієнко Олена Іванівна АДРЕСА_8 .

Третя особа приватний нотаріус ХМНО Самощенко Олександра Ігорівна АДРЕСА_9 .

Третя особа приватний нотаріус ХМНО Гончаренко Оксана Миколаївна АДРЕСА_10 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складений 20.05.2021.

Суддя Т.В. Поліщук