Єдиний унікальний номер 226/31/21
Номер провадження 22-ц/804/1143/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 226/31/21

Номер провадження 22-ц/804/1143/21

12 травня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Садовнікова Анастасія Олександрівна

відповідач: Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування за законом,

- за апеляційною скаргою адвоката Садовнікової Анастасії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1

на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 10 лютого 2021 року, повний текст якого складено суддею Коваленко Т.О. в м. Мирноград в приміщенні Димитровського міського суду Донецької області 10 лютого 2021 року, час ухвалення рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У січні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Садовнікова А. О., звернувся до Димитровського міського суду Донецької області з позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення недоплаченої суми пенсії у порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з недоотриманої пенсії в сумі 148 925 грн. 76 коп. 22 липня 2020 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію померлого батька у розмірі 124 674 грн. 72 коп., видане державним нотаріусом П`ятої донецької державної нотаріальної контори. На підставі вказаного свідоцтва відповідач перерахував йому лише 112 229 грн. 18 коп. за період з 21.07.2017 року по 30.09.2019 року. Проте, за його розрахунками розмір пенсії повинен бути значно більшим ніж виплачено відповідачем, оскільки виплату пенсії його померлому батьку призупинили з 01.03.2016 року. Решту суми відповідач йому не виплатив.

З урахуванням викладеного, просив стягнути з відповідача 36 696 грн 58 коп.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

10 лютого 2021 року рішенням Димитровського міського суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування за законом задоволено частково, стягнуто:

- з відповідача на користь ОСОБА_1 недоплачену суму пенсії в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 12 445 грн 54 коп.;

- понесені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в сумі 285 грн 12 коп., а всього 12 730 (дванадцять тисяч сімсот тридцять) грн 66 коп.;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись із вказаним рішенням Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області подано апеляційну скаргу, яка була повернута ухвалою Донецького апеляційного суду від 19 квітня 2021 року апелянту як неподана у зв`язку із неусуненням недоліків (а.с.89-90).

18 березня 2021 року не погодившись із вказаним рішенням адвокатом Садовніковою А. О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить частково скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення недоплаченої суми пенсії в порядку спадкування за законом у розмірі 24 251, 04 грн. У відповідній частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що в оскаржуваній частині вважає рішення суду необґрунтованим та незаконним, оскільки суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив при цьому норми процесуального права.

Посилаючись на норми законодавства, зазначила, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що пред`являючи до стягнення суму, що є більшою від різниці між розміром спадкового майна, маючи при цьому на увазі суму пенсії, зазначену у свідоцтві про право на спадщину та виплаченою відповідачем недоотриманою пенсією, позивач фактично вимагає визнання за ним права власності у порядку спадкування на недоодержану пенсію померлого батька у сумі 24 251, 04 грн та стягнення цієї суми з відповідача.

Крім того, суд не врахував той факт, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.07.2020 року було видано позивачу на підставі довідки відповідача, без зазначення повного періоду невиплати пенсії та нарахованої за цей час суми, у зв`язку з чим, нотаріус було позбавлена можливості видати свідоцтво про право на спадщину на суму 148 925, 76 гривень.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

27 квітня 2021 року від Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області надійшов відзив на апеляційну скаргу (а.с.99-103).

Згідно із ч. 4 ст.178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Згідно з ч. 4 ст. 360 ЦПК України до відзиву додаються докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Всупереч вимогам закону, відповідачем не долучено до відзиву доказів надсилання копій відзиву іншим учасникам справи.

Таким чином, колегія апеляційного суду не приймає доводи, викладені відповідачем у відзиві при розгляді справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 36 696, 58 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.07.2020 року, виданого державним нотаріусом П`ятої донецької державної нотаріальної контори Сафроновою Н.Л., спадкоємцем майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: недоотриманої пенсії в сумі 124674,72 грн, є його син ОСОБА_1 (а.с. 6).

Відповідно до разового доручення №19/25 від 13.10.2020 ОСОБА_1 виплачено 112 229,18 грн. (а.с.10).

За інформацією Покровського ОУПФУ Донецької області, наданої на письмове звернення адвоката Садовнікової А.О., за №0581-02-8/18833 від 23.11.2020, ОСОБА_2 перебував на обліку у Покровському ОУПФУ. Виплата пенсії йому була призупинена з 01.03.2016. Розмір невиплаченої за життя ОСОБА_2 пенсії за період з 01.03.2016 по 20.07.2017 складав 36 696,58 грн., за період з 21.07.2017 року по 30.09.2019 року складав 112 229,18 грн (а.с. 12).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині виплати різниці між отриманими позивачем коштами за разовим дорученням і сумою недоотриманої пенсії, визначеної у свідоцтві про право на спадщину за законом.

У стягненні решти суми, заявленої позивачем, суд прийшов до висновку про відмову з підстав недоведеності вимоги,оскільки, як зазначив суд, пред`являючи до стягнення суму, що є більшою від різниці між розміром спадкового майна та виплаченою відповідачем недоотриманою пенсією, позивач фактично вимагає визнання за ним права власності у порядку спадкування на недоодержану пенсію померлого батька у сумі 24 251,04 грн (148 925,76 грн. загалом нарахованої ОСОБА_2 пенсії 12 4674,72 грн. успадкованої пенсії згідно із свідоцтвом про право на спадщину) та стягнення цієї суми з відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Згідно зі ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Частиною 1 ст. 46 Закону № 1058 передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Тобто, вказаною статтею врегульовано питання виплати пенсії, на яку мав право безпосередньо пенсіонер.

У постанові від 20 лютого 2020 року у справі №428/5418/18 (провадження № 61-48756св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що сума недоотриманої пенсії змінила свій правовий статус і є вже не є пенсією, недоотриманою пенсіонером, а коштами, які увійшли до складу спадщини і подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюються нормами ЦК України про спадкові відносини.

За правилами ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, зважаючи на те, що позивач є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 , а саме недотриманої пенсії у розмірі 124 674,72 грн, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.07.2020 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що набута позивачем в порядку спадкування грошова сума у зазначеному вище розмірі повинна бути виплачена йому в повному обсязі та, врахувавши виплату відповідачем 112 229,18 грн, стягнув на користь позивача недоплату в сумі 12 445,54 грн.

Щодо доводів апелянта з приводу недостовірного подання відповідачем інформації нотаріусу щодо розміру пенсії, яка залишилась після смерті батька позивача та виплати різниці яка не увійшла до спадкової маси визначеної нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, свідоцтво про право на спадщину це процесуальний нотаріальний акт, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців та є для спадкоємців основним правовстановлюючим документом.

Наявне в матеріалах справи свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.07.2020 року на недоотриману пенсію в сумі 124 674, 72 грн, підтверджує право позивача саме на вказану суму, а тому право на її отримання не може бути обмежено будь-якими строками.

Відповідно до статті 1300 ЦК України зміни до свідоцтва про право на спадщину можуть бути внесені нотаріусом або в сільських населених пунктах - уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини лише за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину.

На вимогу одного із спадкоємців зміни до свідоцтва про право на спадщину можуть бути внесені за рішенням суду.

У зазначених випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до статті 1301 ЦК України якщо буде встановлено, що особа, якій видане свідоцтво про право на спадщину, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом, свідоцтво про право на спадщину за рішенням суду визнається недійсним.

На час розгляду справи апеляційним судом свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видано позивачу, недійсним не визнано і таких позовних вимог не заявлялося.

Оскільки свідоцтво про право на спадщину є діючим, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач має обов`язок здійснити ОСОБА_1 виплату недоотриманих пенсійних виплат у сумі 12 445,54, що належали його батьку та на час його смерті зберігалися у Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного Фонді України Донецької області, так як спадщина складалася з недоотриманої пенсії у сумі 124 674,72 грн та із якої було відповідачем виплачено лише 112 229,18 грн.

Враховуючи те, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 липня 2020 року року неоспорене та є чинним, докази визнання його недійсним чи внесення змін у нього у матеріалах справи відсутні, доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення справи. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 липня 2020 року не є предметом спору у даній справі.

Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 06 липня 2020 року у справі № 750/8819/19.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню за доводами, викладеними в апеляційної скарзі, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовної заяви у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Садовнікової Анастасії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 10 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Л.П. Никифоряк

Г.В. Новікова