гСправа № 358/53/21 Провадження № 2/358/335/21
23 квітня 2021 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді Тітова М.Б.,
секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, -
В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що 16 грудня 2017 року близько 19 години 20 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху в напрямку села Фролівка на 9 км +300 м автодороги «Зеленьки-Фролівка», поблизу села Олександрівка Миронівського району Київської області не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та, відповідно, не реагував на її зміну, внаслідок чого створив загрозу безпеці дорожнього руху та, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобіля та виїхав на праве по напрямку руху узбіччя, де здійснив зіткнення з деревом. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 загинув на місці події.
Вироком Миронівського районного суду Київської області від 23.05.2018 року у справі №371/296/18, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю у три роки, якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового злочину.

Даний факт підтверджується копією вироку Миронівського районного суду Київської області від 23.05.2018 року № 371/296/18 та свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 , серія НОМЕР_2 , виданим Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Позивачі зазначають, що враховуючи наслідки даної дорожньо-транспортної пригоди, було завдано матеріальної та моральної шкоди близьким родичам загиблого, зокрема:

- матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- братові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- синові ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В даній справі позивач ОСОБА_1 являється рідним братом загиблого ОСОБА_7 , який з моменту загибелі брата займався похованням, спорудженням надгробного пам`ятника, а також займається вихованням та забезпеченням малолітніх дітей, та якому разом із дітьми було завдано непоправної шкоди.

Позивач ОСОБА_4 , являєтеся матір`ю загиблого ОСОБА_7 , якій заподіяно моральну шкоду.

Позивач ОСОБА_1 поніс витрати на поховання та спорудження надгробного памятника, які становлять 12364,00 грн.

ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заподіяно моральну шкоду внаслідок смерті ОСОБА_7 , встановлену пунктом 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір якої становить 38400,00 грн.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також заподіяно шкоду пов`язану із втратою годувальника, яка становить 115200,00 грн.

Також позивачі вказують на те, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок дії якого загинув ОСОБА_7 , була застрахована у відповідача ПАТ «Київський страховий дім» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК5387886, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди.

Згідно пункту 27.4. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV: Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно товарних чеків на ритуальні послуги від 17.12.2017 року, позивач ОСОБА_1 поніс витрати на поховання брата ОСОБА_7 у розмірі 3652,00 грн. Згідно товарного чеку від 14.08.2020 року, поніс витрати на спорудження надгробного пам`ятника братові ОСОБА_7 у розмірі 8712,00 грн. Отже, загальний розмір відшкодування витрат ОСОБА_1 на поховання та спорудження надгробного пам`ятника становить 12364,00 грн., що не перевищує 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

У відповідності до ч. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Оскільки у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» від 21.12.2016 розмір мінімальної заробітної плати на момент настання дорожньо-транспортної пригоди становив 3200,00 гривень та зважаючи на коло осіб, яким належить право на одержання страхового відшкодування від відповідача у зв`язку із втратою годувальника, позивачі визначили частку до відшкодування, яка становить по 57600 гривень дітям померлого ОСОБА_6 і ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи вимоги по відшкодуванню моральної шкоди позивачі зазначили, що відповідно до ч. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

До числа осіб, яким належить компенсація від відповідача моральної шкоди входять мати загиблого ОСОБА_4 , син загиблого ОСОБА_2 та дочка загиблого ОСОБА_3 .

Зважаючи на коло осіб, яким належить право на одержання компенсації від відповідача моральної шкоди, позивачі визначили частку по відшкодуванню моральної шкоди, яка становить 1/3 розміру страхового відшкодування 38400,00 гривень, що в грошовому еквіваленті кожному із зазначених осіб становить по 12800,00 гривень.

Представник позивачки адвокат Лабик Р.Р. подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності позивачів і їх представника, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ПАТ «Київський страховий дім» в судове засідання свого представника повторно не направив і не повідомив суд про причини неявки представника, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.

Зі згоди представника позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із копії вироку Миронівського районного суду Київської області від 23.05.2018 року у справі №371/296/18 вбачається, що 16 грудня 2017 року близько 19 години 20 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху в напрямку села Фролівка на 9 км +300 м автодороги «Зеленьки-Фролівка», поблизу села Олександрівка Миронівського району Київської області не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та, відповідно, не реагував на її зміну, внаслідок чого створив загрозу безпеці дорожнього руху та, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобіля та виїхав на праве по напрямку руху узбіччя, де здійснив зіткнення з деревом. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю у три роки, якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в п. 4 роз`яснив судам, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанові від 01 березня 2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.

Позивачами доведено, що водій ОСОБА_6 є завдавачем шкоди.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 6 грудня 2017 року близько 19 години 20 хвилин в напрямку села Фролівка на 9 км +300 м автодороги «Зеленьки-Фролівка», поблизу села Олександрівка Миронівського району Київської області, за участю автомобіля марки «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 , під час якої загинув пасажир ОСОБА_7 , цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_6 була застрахована у відповідача ПАТ «Київський страховий дім» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК5387886, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди.

Відносини відповідача та особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність за спричинену шкоду третім особам регулюються спеціальним законом, а саме Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про що зазначено у останньому абзаці, що передує Розділу 1 цього закону. Також цим законом врегульовані відносини між позивачкою, як потерпілою особою в розумінні п. 1.3 ч. 1 ст. 1 даного закону та відповідачем, як страховиком в розумінні п. 1.2 ч. 1 ст. 1 даного закону.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо- транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ч. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , батьком якого був загиблий ОСОБА_7 , матір`ю ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області 11.05.2005.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , батьком якої був загиблий ОСОБА_7 , матір`ю ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області 30.05.2008.

Таким чином, неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали право на одержання утримання від свого батька ОСОБА_7 станом на день смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Оскільки у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» від 21.12.2016 розмір мінімальної заробітної плати на момент настання дорожньо-транспортної пригоди становив 3200,00 гривень, то мінімальний гарантований розмір страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника становить 115200 гривень.

Щодо вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

До числа осіб, яким належить компенсація від відповідача моральної шкоди входять мати загиблого ОСОБА_4 , син загиблого ОСОБА_2 та дочка загиблого ОСОБА_3 .

На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень.

Загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 38400,00 грн. та виплачується рівними частинами між матір`ю, сином та дочкою загиблого.

Зважаючи на коло осіб, яким належить право на одержання компенсації від відповідача моральної шкоди, кожен має частку по відшкодуванню моральної шкоди, яка становить 1/3 розміру страхового відшкодування, що в грошовому еквіваленті становить: 12 : 1/3 х 3 200,00 грн. = 12800,00 гривень.

Згідно пункту 27.4. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV: "Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно товарних чеків на ритуальні послуги від 17.12.2017 року позивач ОСОБА_1 поніс витрати на поховання брата ОСОБА_7 у розмірі 3652,00 грн. та згідно товарного чеку від 14.08.2020 року поніс витрати на спорудження надгробного пам`ятника братові ОСОБА_7 у розмірі 8712,00 грн.

Отже, загальний розмір відшкодування витрат ОСОБА_1 на поховання та спорудження надгробного пам`ятника становить 12364,00 грн., що не перевищує 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до п.27.5 ст.27 Закону України №1961-IV, відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до п.1 Розпорядження Нацкомфінпослуг від 29.12.2015 №3470 «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 09 липня 2010 року № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на дату ДТП розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, було встановлено у розмірі 200000,00 гривень на одного потерпілого.

Отже, так як граничний ліміт відповідальності по даному страховому випадку у сумі не може перевищувати 200000,00 грн., у такому випадку, страхове відшкодування, яке належить для виплати позивачам становить 165964,00 грн., що не перевищує встановлено законом ліміту страхової суми.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 82, 137, 141, 259, 263, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 1167, 1187, 1200 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 6, 22, 27, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 25201716) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) 12364 (дванадцять тисяч триста шістдесят чотири гривні) страхового відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 25201716) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_6 ), в інтересах якого діє ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ): 12800 (дванадцять тисяч вісімсот гривень) 1/3 частки страхового відшкодування моральної шкоди та 57600 (п`ятдесят сім тисяч шістсот гривень) 1/2 частки мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 25201716) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_7 ), в інтересах якої діє ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ): 12800 (дванадцять тисяч вісімсот гривень) 1/3 частки страхового відшкодування моральної шкоди та 57600 (п`ятдесят сім тисяч шістсот гривень) 1/2 частки мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (Ідентифікаційний код юридичної особи - 25201716) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_8 ): 12800 (дванадцять тисяч вісімсот гривень) 1/3 частки страхового відшкодування моральної шкоди.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Київського апеляційного суду в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов