Справа № 368/80/21
Рішення

Іменем України

"12" травня 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарях Губенко А.П. та Лєвшин Н.О.

з участю позивача ОСОБА_1

та представників відповідача Клюса В.В. та Філюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик цивільну справу в спрощеному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до Національного музею народної архітектури та побуту України про скасування дисциплінарного стягнення, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора Національного музею народної архітектури та побуту України від 21.10.2020 р. №711-К «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » та зобов`язати генерального директора НМ НАПУ виплатити працівнику ОСОБА_1 невиплачені премії, яких вона була позбавлена на протязі дії догани, обґрунтовуючи позов наступним.

ОСОБА_1 працює в Національному музеї народної архітектури та побуту України з 12 травня 2008 року касиром квитковим у відділі бухгалтерського обліку та фінансово-планової діяльності.

Відповідно до наказу генерального директора НМНАПУ від 21.10.2020 р. № 711-К «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » їй оголосили догану за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку та посадової інструкції касира квиткового та позбавили преміальних виплат в розмірі 100% на період - до зняття дисциплінарного стягнення.

Вважає наказ № 711-К був винесений не на підставі документів, які безпосередньо стосуються та пов`язані з виконанням працівником обов`язків покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, а викликані особистими мотивами, що грунтуються виключно на тлі неприязних між особистісних відносинах.

Згідно зі ст.147 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути застосоване до працівника лише у випадку порушенням ним трудової дисципліни.

Стаття 149 КЗпП України передбачає, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

А при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Будь-які дані, що свідчили б про порушення нею обов`язків працівника, визначених ст. 139 КЗпП України у відповідача відсутні, а саме не доведено вину, не встановлено наявність шкідливих наслідків та причинно-наслідкового зв`язку між порушенням та шкідливими наслідками, а застосування до неї стягнення у вигляді догани та позбавлення 100% премії на термін дії догани застосоване не на підставах та не у відповідності до вимог трудового законодавства, а викликанні особистими мотивами, які грунтуються виключно на тлі неприязних міжособистісних відносинах, у зв`язку з чим спірний наказ №711-К підлягає скасуванню, як незаконний.

Притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є правом, а не обов`язком роботодавця.

Відповідно до ст. 152 КЗпП України власник або уповноважений ним орган має право замість накладення дисциплінарного стягнення застосувати до порушника трудової дисципліни інші заходи впливу, зокрема передати питання про порушення трудової дисципліни на розгляд трудового колективу або його органу.

Окрім того адміністрація НМНАПУ в особі генерального директора Повякель О. Т. в порядку ч.2 ст. 252 КЗпП України не зверталася до ППОВПС "Захист справедливості працівників музею народної архітектури та побуту України" щодо надання згоди про притягнення її до дисциплінарної відповідальності (винесення догани і позбавлення 100% премії), що є грубим порушенням трудового законодавства України.

Більше того з 21.06.2019 р. її обрано до керівного складу ППОВПС "Захист справедливості працівників музею НАПУ" заступником голови, а також 26.06.2019 р. обрано від ППОВПС "Захист справедливості" до об`єднаного представницького органу для ведення переговорів та укладення нового Колективного договору на 2019-2023 роки. Який, на жаль, до сьогоднішнього дня так і не був укладений, так як зміни, які запропонувала голова ППОВПС "Захист справедливості" Таранушенко Т.В. незадовільнили генерального директора.

На сьогоднішній день в музеї діє Колективний договір 2014-2018 рр. І на час тимчасової відсутності голови ППОВПС "Захист справедливості працівників музею НАПУ» Таранушенко Т.В. обов`язки голови ППОВПС "Захист справедливості працівників НАПУ" покладено на неї, про що і була повідомлена адміністрація музею.

Тимчасова відсутність голови ППОВПС "Захист справедливості працівників музею НАПУ" Таранушенко Т.В. відбулася на підставі звільнення, яке суд першої інстанції (Деснянський районний суд м. Києва) визнав не законним, справа №754/6429/19. І до цього часу генеральний директор не виконав рішення суду і не поновив працівника на робочому місці. Що ще раз підтверджує, що генеральний директор Повякель Оксана Теодозіївна має привзяте ставлення до працівників музею, які мають іншу точку зору, ніж вона, і які хочуть, щоб в музеї була справедливість.

Між притягненням її до дисциплінарної відповідальності та її діяльністю, як заступника голови ППОВПС "Захист справедливості працівників музею НАПУ" вбачається чіткий причинно-наслідковий зв`язок. Фактичне підтвердження вище зазначеного твердження випливає з упередженого ставлення та тиску, що вчиняється з боку адміністрації НМНАПУ.

З огляду на все вищенаведене можна зробити висновок, що спірний наказ №711-К, мета якого полягає у її подальшому незаконному звільненні, умисно та ціленаправлено сфабриковано, в діях службових осіб НМНАПУ вбачаються ознаки кримінального злочину, направленого на перешкоджання діяльності профспілкової організації.

Представники відповідача в особі Національного музею народної архітектури та побуту України просять суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Національного музею народної архітектури та побуту України про скасування дисциплінарного стягнення відмовити в повному обсязі, з наступних підстав. Щодо законності наказу від 21.10.20 року №711-К «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » 30.09.2020 року ОСОБА_1 , касир квитковий відділу бухгалтерського обліку та фінансово-планової діяльності Національного музею народної архітектури та побуту України, не вийшла на роботу та була відсутня на роботі з 09:00 год. до 12:00 год., про що комісією було складено відповідний Акт від 30.09.2020 року №8. Пункт четвертий ст.40 КЗпП України визначає, що прогулом є (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно п.1.3. посадової інструкції касира-квиткового, з якою позивач був ознайомлений під особистий підпис 06.02.2019 року, «Касир квитковий підпорядковується безпосередньо Головному бухгалтеру Музею». Проте, про свою відсутність на роботі 30.09.2020 позивач ніяким чином не повідомляв ні безпосередньому керівнику, ні генеральному директору НМНАПУ. З метою з`ясування причин відсутності позивача на роботі 30.09.2020 року начальником відділу кадрів Філюк О.В. 02.10.2020 року було запропоновано надати письмові пояснення, але позивач відмовилась надавати поясненням обґрунтовуючи тим, що «...з актом не ознайомлена, пояснення надам, коли отримаю копію акта». Доповідною запискою від 15.10.2020 року начальник відділу кадрів Філюк О.В повідомила генеральному директору НМНАПУ, зокрема про те, що станом на 15.10.2020 року пояснення позивача щодо відсутності на роботі не надходили. Відповідно до частини першої ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Стаття 139. Обов`язки працівників. Обов`язки працівника визначаються ст.139 КЗпП України, яка встановлює, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст. 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку. Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є лише порушення трудової дисципліни, а не будь-які інші факти (зокрема, наявність неприязних відносин між роботодавцем чи його представником та працівником). В той же час наслідки порушення враховуються при визначенні тяжкості дисциплінарного проступку та виборі дисциплінарного стягнення. Як вбачається в діях позивача присутні ознаки дисциплінарного проступку, а саме порушення трудової дисципліни у вигляді відсутності позивача на роботі 30.09.2020 року. Порушення трудової дисципліни визначається в п.24 Типових правил як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Це визначення підлягає коригуванню з урахуванням змісту частини першої ст.147 КЗпП України, у якій йдеться про порушення саме трудової дисципліни, а не трудових обов`язків. Вина, як одна з ознак порушення трудової дисципліни є цілковито необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Стаття 149 КЗпП України передбачає, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Станом на 21.10.2020 року (дату винесення оскаржуваного наказу) пояснення позивача до відділу кадрів не надходили, ні в письмовому, ні в будь якому іншому вигляді. Позивачем по справі було порушено пункт 3.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку (Додаток 1 до Колективного договору на 2014-2018 роки укладеного між Адміністрацією та представниками трудового колективу Національного Музею народної архітектури та побуту України), та пункт 4.3. посадової інструкції касира-квиткового, яка визначає відповідальність за недотримання, зокрема, трудової дисципліни. Позивач у своїй позивній посилається на таке: «...адміністрація НМНАПУ в особі генерального директора Повякель О.Т. в порядку ч.2 ст. 252 КЗпП України не зверталась до ППОВПС «Захист справедливості працівників музею народної архітектури та побуту України» щодо надання згоди про притягнення мене до дисциплінарної відповідальності та винесення догани і позбавлення 100% премії)...». «...з 21.09.2019р. мене обрано до керівного складу ППОВПС «Захист справедливості працівників музею НАПУ» заступником голови...» «...на час тимчасової відсутності голови ППОВПС «Захист справедливості працівників музею НАПУ» Таранушенко Т.В. обов`язки голови ППОВПС «Захист справедливості працівників музею НАПУ» покладено на мене...». Так, частиною другою ст. 252 КЗпП України встановлено, що зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Посилання позивача на те, що останній є в.о. голови ППО ВПС «Захист справедливості» не відповідають дійсності, оскільки, відповідно до відомостей, що містяться в державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником Первинної профспілкової організації всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників Національного музею народної архітектури та побуту України з 13.08.2020 року є Зеленко Олена Олександрівна . Так, за підписом голови ППО ВПС «Захист справедливості» Зеленко О.О. було надано відомості про виборний орган (профспілковий комітет) ППО ВПС «Захист справедливості», станом на 30.09.2019 року від 15.10.2020 року та відомості про виборний орган (профспілковий комітет) ППО ВПС «Захист справедливості», станом на 30.09.2020 року від 15.10.2020 року з яких вбачається, що позивач не входить до складу виборного профспілкового органу цієї профспілкової організації. Таким чином позивач своїми твердженнями вводить суд в оману надаючи викривлену інформацію, яка не відповідає дійсним обставинам. Позивач взагалі не заперечує факту відсутності позивача на роботі 30.09.2020 року, як і не зазначає причини своєї відсутності. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Наказом від 21.10.20 року №711-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » позивачу за прогул 30.09.2020 року без

поважних причин було оголошено догану (застосована більш м`яке дисциплінарне стягнення), хоча відповідач по справі мав законні підстави застосувати такий захід дисциплінарного стягнення - звільнення відповідно п.4 ст.40 КЗпП України. Зазначене повністю спростовує твердження позивача про, начебто, упереджене ставлення керівництва НМНАПУ до позивача. Враховуючи доведеність порушення позивачем трудової дисципліни наказ від 21.10.2020 року №711-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » є цілком законним і обґрунтованим. Щодо незаконності вимоги про виплату невиплачених премій. Ст.1 Закону України «Про оплату праці» та ст. 94 КЗпП України визначають, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. До структури заробітної згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці», входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми - ч. 3 ст.2 Закону України «Про оплату праці». Згідно із ч. 2 ст. 97 КЗпП України і ч. 1 ст.15 Закону України «Про оплату праці» умови запровадження та розміри премій і винагород установлюються установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм та гарантій, передбачених законодавством. Положенням про порядок преміювання працівників Національного музею народної архітектури та побуту України (Додаток 4 до Колективного договору на 2014 - 2018 роки укладеного між Адміністрацією та представниками трудового колективу Національного Музею народної архітектури та побуту України) зокрема визначено: «3.1. На підставі подання першого заступника директора, заступників директора, начальників відділів, за встановленою формою (додається) і наявності коштів фонду економії заробітної плати, видасться наказ, в якому кожному працівнику персонально встановлюється розмір премії за високий рівень трудової активності і результативності в роботі, залежно від особистого внеску працівника у виконання конкретних завдань і отриманого результату». 3.4. Не підлягають преміюванню працівники: - за невиконання або неналежне виконання своїх функціональних обов`язків чи обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; - за появу на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; - за неналежне виконання планових завдань або доручень керівництва; - за незабезпечення матеріально-відповідальним працівником збереження матеріальних цінностей чи грошових коштів; - за порушення вимог протипожежної безпеки та охорони праці; - при застосуванні до працівника дисциплінарного стягнення у вигляді догани (у термін дії догани)». 3.7. Бухгалтерська служба НМНАПУ розраховує загальну суму коштів, що спрямовується на преміювання щомісяця та готує проект наказу про преміювання і подає на розгляд генеральному директору.». Враховуючи доведеність вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді прогулу, що мав місце 30.09.2020 року та з огляду на те, що питання преміювання працівників належить до виключної компетенції керівника і таке рішення приймається керівником одноосібно, оскільки керівництво здійснюється на засадах єдиноначальництва, вимога позивача щодо зобов`язання генерального директора НМНАПУ виплатити невиплачені премії є безпідставною, необгрунтованою та незаконною.

Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно із ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 21 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Притягувати працівника до дисциплінарної відповідальності є правом, а не обов`язком роботодавця.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

За змістом положень статей 147-1, 149 КЗпП України, статті 81 ЦПК України у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на роботодавця.

Підставою для застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме у КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Судом встановлено, що 12 травня 2008 року позивача ОСОБА_1 було зараховано на посаду старшого касира - контролера групи контролю та продажу вхідних білетів Державної установи «Музей народної архітектури та побуту України Національної академії наук України», про що був виданий наказ № 144 від 27.05.2008.

Наказом № 711-к від 21.10.2020 р. було застосовано до ОСОБА_1 , касира квиткового відділу бухгалтерського обліку та фінансово-планової діяльності, дисциплінарне стягнення - догану та позбавлено ОСОБА_1 , касира квиткового відділ бухгалтерського обліку та фінансово-планової діяльності, преміальних виплат в розмірі 100% на період - до зняття дисциплінарного стягнення, оскільки 30 вересня 2020 року касир квитковий відділу бухгалтерського обліку та фінансово-планової діяльності ОСОБА_1 була відсутня на роботі в період з 09.00 до 12.00 години, будь яких виправдних документів та пояснень не надала. Своїми діями ОСОБА_1 порушила пункт 3.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку (додаток 1 до Колективного договору на 2014-2018 роки укладеного між Адміністрацією та представниками трудового колективу Національного Музею народної архітектури та побуту України), пункт 43. «Відповідальність» Посадової інструкції касира-квиткового.

Актом № 8 від 30.09.2020 р. складеного комісією у складі: начальника відділу документообігу та кадрового забезпечення Філюк О.В. , головного інженера Возного Д.В. , завідувача сектором пожежної безпеки та патрулювання території Ободзинського С.С., головного бухгалтера Сергієнко О.О. , завідувача відділу розвитку та роботи з відвідувачами, голова ППО ВПС «Захист справедливості» працівників НМНАПУ Зеленко О.О. про те, що під час перевірки знаходження на робочому місці співробітників НМНАПУ ОСОБА_1 , квитковий касир відділу бухгалтерського обліку та фінансово-планової діяльності дійсно була відсутня на роботі 30.09.2020 року з 9.00 до 12.00 години.

02 жовтня 2020 р. начальник відділу кадрів Філюк О.В. було направлено лист касиру квиткового відділу бухгалтерського обліку та фінансово-планової діяльності Національного музею народної архітектури та побуту України ОСОБА_1 , згідно якого просила її надати письмові пояснення відсутності на роботі 30.09.2020 року, з 09.00 год. до 12.00 год., що зафіксовано Актом № 8 від 30.09.2020 року, складеним комісією з перевірки знаходження на робочому місці співробітників НМНАПУ.

В кінці цього листа позивач зазначила, що з актом не ознайомлена, тому пояснення надасть після отримання акту.

У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15 зроблено висновок про те, що пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування всіх обставин його вчинення, в тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами.

З доповідної записки начальника ВК Філюк О.В. встало відомо, що касир квитковий відділу бухгалтерського обліку та фінансово-планової діяльності ОСОБА_1 була відсутня на роботі в Національному музеї народної архітектури та побуту України - 30 вересня 2020 року, з 9.00 до 12.00 години, про що комісією у складі 5 (п`ятьох) працівників НМНАПУ складено відповідний Акт (№8 від 30.09.2020 р.). 02.10.2020 р нею, начальником відділу кадрів Філюк О.В. , в присутності провідного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та фінансово-планової діяльності Хом`як Н.І. та головного інженера Возного Д.В. здійснено спробу відібрати пояснення у ОСОБА_1 про її відсутність на роботі 30.09.2020 року з 9.00 до 12.00, а саме: ОСОБА_1 отримала екземпляр документа про надання письмових пояснень щодо відсутності на роботі. Наступного робочого дня - 05.10.2020 р. ОСОБА_1 повідомила керівнику - головному бухгалтеру Сергієнко О.О. в телефонному режимі про те, що захворіла.

Станом сьогодні, 15.10.2020 р., пояснення відсутності на роботі 30.09.2020 р. ОСОБА_1 до відділу кадрів не надходили, ні в письмовому, ні в будь якому іншому вигляді. Листок непрацездатності - оригінал - передано до відділу кадрів - 15.10.2020 р. 14.10.2020 ОСОБА_1 - знаходилась на робочому місці, відповідно до графіку роботи на жовтень місяць 2020 року. Згідно ст. 147 Кодексу законів про працю України роботодавець має право застосувати до працівника - порушника трудової дисципліни - дисциплінарне стягнення. ОСОБА_1 порушила пункт 3.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку (Додаток 1 до Колективного договору на 2014-2018 роки укладеного між Адміністрацією та представниками трудового колективу Національного Музею народної архітектури та побуту України), пункт 4.3. «Відповідальність» Посадової інструкції касира-квиткового, тому пропонує застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - догану.

Що стосується питання належність позивача до виборчого органу профспілкового комітету, то слід зазначити наступне.

Згідно відомості про виборний орган (профспілковий комітет) Первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників Національного музею народної архітектури та побуту України, станом на 30.09.2020 року головою профкому є Зеленко Олена Олександрівна , заступником голови профкому є Возний Дмитро Васильович та членом профкому є Малініна Анна Федорівна .

Згідно відомості про виборний орган (профспілковий комітет) Первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників Національного музею народної архітектури та побуту України, станом на 30.09.2019 року головою профкому є Возний Дмитро Васильович , заступником голови профкому є Старостенко Марія Сергіївна та членом профкому є Захаренко Євгенія Валеріївна .

Тобто, твердження позивача ОСОБА_1 про те, що вона виконує обов`язки голови профкому Первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників Національного музею народної архітектури та побуту України не відповідає дійсності, оскільки спростовується наданими даними представниками відповідача.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно п.1.3. посадової інструкції касира-квиткового, з якою позивач була ознайомлена під особистий підпис 06.02.2019 року, «Касир квитковий підпорядковується безпосередньо Головному бухгалтеру Музею».

Згідно копії наказу № 711-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » позивача було ознайомлена з наказом 23.10.2020 р. із зазначенням, що не погоджується із наказом, так як про її відсутність була попереджена її керівник.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 неодноразово повідомила суд, про те, що саме про відсутність 30.09.2020 р. вона не повідомляла свого керівника.

З цього випливає, що про свою відсутність на роботі 30.09.2020 позивач ніяким чином не повідомила ні безпосередньому керівнику, ні генеральному директору НМНАПУ.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом вказаної статті КЗпП України підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. При цьому, закон не вимагає, щоб таке порушення обов`язково призводило до будь-яких шкідливих наслідків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності досить, щоб був зафіксований сам факт порушення. Водночас наслідки порушення враховуються при визначенні тяжкості дисциплінарного проступку та виборі дисциплінарного стягнення.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Суд критично ставиться до доводів позивача про винесення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності з мотивів особистої неприязні, помсти та переслідування з боку адміністрації з підстав їх недоведеності та повної необґрунтованості. Така правова позиція узгоджується із п. 54 рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України» від 28.01.2011 р.: «Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (GarciaRuiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».

За таких обставин суд приходить до висновку про правомірність накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни, оскільки ним порушено умови трудового договору, посадову інструкцію, правила внутрішнього трудового розпорядку та норми чинного законодавства.

На підставі викладеного позовні вимоги в частині скасування наказу Національного музею народної архітектури та побуту України №711-К від 21.10.2020 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення задоволенню не підлягає, оскільки накладене з дотриманням встановленого КЗпП України порядку притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Щодо незаконності вимоги про виплату невиплачених премій, то суд зазначає наступне.

Ст.1 Закону України «Про оплату праці» та ст. 94 КЗпП України визначають, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

До структури заробітної згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці», входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми - ч. 3 ст.2 Закону України «Про оплату праці».

Згідно із ч. 2 ст. 97 КЗпП України і ч. 1 ст.15 Закону України «Про оплату праці» умови запровадження та розміри премій і винагород установлюються установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм та гарантій, передбачених законодавством.

Положенням про порядок преміювання працівників Національного музею народної архітектури та побуту України, зокрема, визначено:

«3.1. На підставі подання першого заступника директора, заступників директора, начальників відділів, за встановленою формою (додається) і наявності коштів фонду економії заробітної плати, видасться наказ, в якому кожному працівнику персонально встановлюється розмір премії за високий рівень трудової активності і результативності в роботі, залежно від особистого внеску працівника у виконання конкретних завдань і отриманого результату».

3.4. Не підлягають преміюванню працівники: - за невиконання або неналежне виконання своїх функціональних обов`язків чи обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; - за появу на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; - за неналежне виконання планових завдань або доручень керівництва; - за незабезпечення матеріально-відповідальним працівником збереження матеріальних цінностей чи грошових коштів; - за порушення вимог протипожежної безпеки та охорони праці; - при застосуванні до працівника дисциплінарного стягнення у вигляді догани (у термін дії догани)».

3.7. Бухгалтерська служба НМНАПУ розраховує загальну суму коштів, що спрямовується на преміювання щомісяця та готує проект наказу про преміювання і подає на розгляд генеральному директору.».

Враховуючи доведеність вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді прогулу, що мав місце 30.09.2020 року та з огляду на те, що питання преміювання працівників належить до виключної компетенції керівника і таке рішення приймається керівником одноосібно, оскільки керівництво здійснюється на засадах єдиноначальництва, вимога позивача щодо зобов`язання генерального директора НМНАПУ виплатити невиплачені премії є безпідставною, та такою, що не підлягає до задоволення, тому суд відмовляє позивачу і в цій частині вимог.

На підставі викладеного та керуючись КЗпП України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимогах ОСОБА_1 до Національного музею народної архітектури та побуту України про скасування дисциплінарного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17.05.2021 р.

Суддя І.І. Шевченко