ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6645/13-ц Номер провадження 22-ц/814/1191/21Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 15 жовтня 2020 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного тексту ухвали 15 жовтня 2020 року) за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про заміну сторони виконавчого провадження,

учасники справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар», ОСОБА_1 , Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» звернулась до суду із вказаною заявою, просила замінити стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» на правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому провадженні АСВП № 49884353, що знаходиться на виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з примусового виконання виконавчого листа № 554/6645/13-ц, виданого Октябрським районним судом м.Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості у розмірі 656 296, 41 грн.

В обґрунтування поданої заяви зазначалося, що ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 21.05.2018 року замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», на правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Авістар». Наразі, згідно з Договором № 20191219 від 19.12.2019 року про відступлення права вимоги відбулася переуступка права вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» до ТОВ «Фінансова компанія «Гефест», отже заявник як новий кредитор набув право вимоги за кредитним договором № 014/0040/81/48545 від 20.03.2006 р. згідно з Витягом з Додатку № 1 до Договору.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 15 жовтня 2020 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» () на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» (, юридична адреса: 01042, м. Київ, вул. Брановицького Ігоря, буд. 3) у виконавчому провадженні №49884353, що знаходиться на виконанні Шевченківського ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Суми) з примусового виконання виконавчого листа № 554/6645/13-ц, виданого Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 656 296,41 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву, не перевірив повноваження заявника та правові підставі набуття ним права вимоги за кредитним договором № 014/0040/81/48545 від 20.03.2006 р. Зокрема, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що фактично між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» і ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» уклали договір факторингу, при цьому заявник не є фінансовою установою, яка має право на здійснення факторингових операцій. Окрім того, суд не взяв до уваги те, що відступлення права вимоги згідно ст.512 ЦК України можливе лише на підставі договору цесії.

В апеляційній скарзі також наголошується, що суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення учасників справи, у тому числі боржника, чим порушеного права останнього, окрім того, до участі у справі не залучений стягувач ТОВ «Фінансова компанія «Авістар».

У поясненнях на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Гефест» просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

У поясненнях, з посиланням на висновки Верховного Суду у справі № 2-1383/2010, зокрема, стверджується, що судом першої інстанції правильно застосована норма ст. 204 ЦК України і зроблений правомірний висновок про доведеність переходу права вимоги за кредитним договором № 014/0040/81/48545 від 20.03.2006 р. до ТОВ «ФК «Гефест».

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як убачається з матеріалів, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 28 січня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0040/81/48545 від 20.03.2006 р., яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 9508, 38 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 85727, 71 грн., поточної заборгованості в розмірі 561060, 32 грн., а також судовий збір в сумі 3441 грн..

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 про розірвання договору іпотеки відмовлено у повному обсязі (т.1 а.с.218).

На виконання вказаного рішення суду Октябрським районним судом м.Полтави видано виконавчий лист, який передано для примусового виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Постановою старшого державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 26 січня 2016 року відкрито виконавче провадження № 49884353 за виконавчим листом № 554/6645/13-ц від 03.08.2015 року щодо стягнення з з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» 656 296 грн. 41 коп. (т.1 а.с.242)

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21.05.2018 року замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні № 49884353 за виконавчим листом № 554/6645/13-ц від 03.08.2015 року на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (, юридична адреса: 01010, м. Київ, вул. Московська, буд. 32/2), у зв`язку із укладенням Договору № 114/7-4638 від 31.07.2017 року про відступлення права вимоги (т.1 а.с.261-263).

Згідно договору № 20191219 від 19.12.2019 року первісний кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Авістар», передав за плату новому кредитору ТОВ «Фінансова компанія «Гефест», права вимоги до боржників та поручителів за кредитними договорами та договорами забезпечення, вказаними у реєстрі (т.2 а.с.3-5).

З реєстру боржників, переданих за вказаним договором вбачається наявність договору № №014/0040/81/48545 від 20.03.2006 р. (боржник ОСОБА_3 ) (т.1 а.с.6-8).

Задовольняючи заяву ТОВ «Фінансова компанія «Гефест», суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилався заявник, в обґрунтування своїх вимог.

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги, виходить з таких міркувань.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

У виконавчому провадженні можуть брати участь кілька стягувачів. Кожен з них щодо іншої сторони має право брати участь у виконавчому провадженні самостійно або доручити участь у виконавчому провадженні одному із співучасників.

У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі у зв`язку з реорганізацією юридичної особи, а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Наведена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

У підтвердження факта набуття права вимоги за кредитним договором № №014/0040/81/48545 від 20.03.2006 р. ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» надало суду договір відступлення права вимоги № 20191219 від 19 грудня 2019 року і витяг з реєстру боржників (додаток №1 до договору).

Суд першої інстанції, даючи відповіді на письмові заперечення боржника ОСОБА_1 , обґрунтовано послався на встановлену законом презумпцію правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та відсутність прямої указівки закону на нікчемність договору.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на приписах ст.13 ЦПК України, а твердження апеляційної скарги про обов`язок суду перевірити дійсність (законність) договору відступлення права вимоги № 20191219 від 19 грудня 2019 року за відсутності відповідного звернення (позовної вимоги) суперечить основним засадам цивільного судочинства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19) зазначено: «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (у справі, що переглядається, - у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) наведено такі висновки щодо застосування норм права.

«За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.»

У відзиві на заяву та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не навів обставин нікчемності договору відступлення прав вимоги № 20191219 від 19 грудня 2019 року. Відсутність у ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» ліцензії на надання певного виду фінансових послуг, про що стверджується в апеляційній скарзі, може бути обставиною на підтвердження вимоги про визнання такого договору недійсним.

Отже, суд першої інстанції зробив правильні висновки по суті заявлених вимог.

Згідно ч.3 ст.442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що поштові відправлення на адресу проживання ОСОБА_1 поверталися до суду не врученими з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення (т.2 а.с.52,64,92), у зв`язку з чим судові засідання відкладалися. При цьому ОСОБА_1 , який є адвокатом, був обізнаний про розгляд справи у суді подавав клопотання про відкладення судового засідання (т.2 а.с.55), відзив на заяву сторони у виконавчому провадженні (т.2 а.с.70). Отже, він був обізнаний про суть питання, що розглядається судом, і не був позбавлений можливості заперечувати проти поданої заяви. Доводи його відзиву на заяву і доводи апеляційної скарги є ідентичними по суті зводяться до того, що фактично між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» і ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» укладений договір факторингу, а не відступлення права вимоги.

Проте, матеріали справи не містять доказів належного повідомлення боржника про дату, час і місце засідання суду у розумінні вимог ст.130 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального закону є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, неповідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі, якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.3 ч.3 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 15 жовтня 2020 року скасувати, ухваливши нове судове рішення по суті заявлених вимог.

Заяву ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» () на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» (, юридична адреса: 01042, м. Київ, вул. Брановицького Ігоря, буд. 3) у виконавчому провадженні №49884353, що знаходиться на виконанні Шевченківського ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) з примусового виконання виконавчого листа № 554/6645/13-ц, виданого Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 656 296,41 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з урахуванням положень ст.390 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 12 травня 2021 року

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов