ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» травня 2021 року

м. Харків

справа № 645/3476/20

провадження № 22ц/818/2780/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представниця позивача ОСОБА_2 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»,

третя особа Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 січня 2021 року в складі судді Горпинич О.В.

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що 12 вересня 2018 року ним укладено з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» договір добровільного страхування на транспорті № 021029/4017/0000358 (КАСКО) автомобіля «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі строком дії до 11 вересня 2019 року та визначенням Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» вигодонабувачем.

28 січня 2019 року ввечері приблизно о 19-30 год. в місті Харкові на перехресті вулиць Плеханівської біля будинку № 43 та Молочної сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під його керуванням та автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль зазнав пошкоджень.

Вказав, що після виклику ним поліції на місце дорожньо-транспортної пригоди прибув екіпаж поліції КУПОЛ-2104 у складі поліцейських взводу №1 роти №2 батальйону №1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Працівниками поліції перевірено документи та страхові поліси водіїв, зазначено про наявність його вини у дорожньо-транспортній пригоді та запропоновано водіям розійтися за обопільною згодою, оскільки у нього страховий поліс «повне КАСКО», і йому має бути виплачене страхове відшкодування незалежно від його вини.

Зазначив, що він зателефонував представнику страхової компанії, який підтвердив, що компенсація буде виплачена незалежно від того, чи є вина в дорожньо-транспортній пригоді з його боку.

Після цього він та ОСОБА_3 не наполягали на складанні протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП, та екіпаж поліції дозволив їм залишити місце дорожньо-транспортної пригоди без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказав, що він у встановленому законом та договором страхування порядку повідомив про дорожньо-транспортну пригоду того ж дня працівника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», а також 29 січня 2019 року в Харківській філії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» заповнив документи про страховий випадок, після чого надав автомобіль для огляду пошкоджень на станцію технічного обслуговування Товариства з обмеженою відповідальністю «Акко Моторс», що погоджене зі страховиком.

У зв`язку з тим, що він тривалий час не отримував відомостей щодо виплати страхового відшкодування, та, відповідно, не міг користуватися автомобілем, він в липні 2019 року самостійно сплатив на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Акко Моторс» витрати за ремонт автомобіля у розмірі 144 556,60 грн вартості запчастин згідно акту виконаних робіт №КА5-003950 від 15 липня 2019 року та 929,88 грн - за дефектовку автомобіля згідно акту виконаних робіт №КА5-003732 від 15 липня 2019 року, що разом становить 145 486,48 грн, отримавши таким чином право на страхове відшкодування на вказану суму.

Однак, у виплаті страхового відшкодування йому відмовлено, про причини чого він дізнався лише у вересні 2019 року з листа страхової компанії від 11 травня 2019 року. Підставою відмови стала відсутність завіреної довідки компетентного органу щодо факту дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначив, що 02 грудня 2019 року ним отримано з Управління патрульної поліції в Харківській області розгорнуту відповідь щодо вказаної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28 січня 2019 року, у тому числі, й щодо дій екіпажу поліції, який прибув на місце події.

Після цього 12 грудня 2019 року він подав до страхової компанії повторну заяву про страхове відшкодування, до якої додано, зокрема, зазначену відповідь з Управління патрульної поліції в Харківській області та копію розписки і водійського посвідчення ОСОБА_3 .

Проте, відповідь на повторну заяву він так і не отримав. За телефоном гарячої лінії він дізнався, що у виплаті страхового відшкодування знову відмовлено без посилань на причини такої відмови.

Вважав, що його заяви розглянуті страховою компанією формально, обставини страхового випадку не перевірялися, жодних додаткових відомостей ані від нього, ані з органів поліції не витребувалося.

Просив визнати порушенням його прав як споживача страхових послуг зі сторони Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» неналежний розгляд повторної заяви про страхове відшкодування від 12 грудня 2019 року, а також ненадання йому вмотивованої відмови у виплаті страхового відшкодування; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на його користь страхове відшкодування за страховий випадок дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 28 січня 2019 року в розмірі 145 486, 48 грн та сплачений судовий збір у розмірі 1454,86 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за страховий випадок, дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 28 січня 2019 року, в розмірі 141 698,74 грн та судовий збір в розмірі 1416, 98 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі та вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини у справі, не врахував, що у наданих ОСОБА_1 до страхової компанії поясненнях зазначено, що поліція на місце події не викликалась, випадок компетентними органами не оформлювався. Порушення пункту 7.1. договору страхування, яким передбачено, що у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник повинен негайно повідомити та викликати на місце події відповідні компетентні органи, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Пунктом 6.3.10 договору встановлено, що у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник повинен вчиняти необхідні дії для реалізації права вимоги до винних у заподіяних збитках осіб та передати страховику всі документи та повноваження для реалізації цього права страховиком, що позивачем не зроблено. Позивач, не виконавши своїх обов`язків за договором щодо виклику поліції на місце дорожньо-транспортної пригоди, та оформлення дорожньо-транспортної пригоди зі складанням усіх необхідних документів (схема, пояснення учасників пригоди, протокол про скоєння адміністративного правопорушення тощо) не забезпечив право вимоги страховика у випадку виплати страхового відшкодування до винних осіб, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, передбаченої пунктом 11.5. договору. Розгляд повторних заяв про виплату страхового відшкодування та перегляд рішень про відмову у виплаті не передбачений договором. Наданий позивачем рахунок зі станції технічного обслуговування датовано 15 липня 2019 року, тобто значно пізніше за дату дорожньо-транспортної пригоди, та не узгоджено зі страховиком. Він містить позиції, не зазначені у протоколі огляду транспортного засобу. Тобто, даний рахунок не є доказом розміру завданої позивачу шкоди. До відзиву на позов надано розрахунок страхового відшкодування, складений на базі протоколу огляду транспортного засобу, відповідно до якого сума відновлювального ремонту становить 53 020,16 грн, і саме така сума відшкодування за вирахуванням франшизи відповідала б умовам договору страхування. Договір страхування є договором на користь третьої особи Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», який є єдиним вигодонабувачем за ним. Договором передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться на підставі заяви страхувальника та письмового погодження вигодонабувача. Отже, ОСОБА_1 є неналежним позивачем.

30 березня 2021 року до суду апеляційної інстанції від позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він вважав рішення законним, а апеляційну скаргу необгрунтованою. При цьому фактично виклав позовні вимоги, які підтримав. Вказав, що судом першої інстанції було встановлено, що хоча матеріали страхової справи і містять невірні відомості, що начебто «поліція не викликалась», насправді поліція на місце дорожньо-транспортної пригоди викликалася і прибувала і з цього приводу страхувальником отримано належним чином посвідчену довідку. Акцентував увагу суду на тому, що в пунктах 9.1., 9.2. договору страхування закріплено право отримання страхового відшкодування як вигодонабувачем, так і страхувальником. Вигодонабувач, обізнаний про дорожньо-транспортну пригоду, не зазначив суду про свої особисті вимоги щодо страхового відшкодування та заперечень на позов не надав.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відмова страхової компанії у виплаті позивачу страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є неправомірною.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 08 вересня 2018 року є власником автомобіля «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а. с. 14).

12 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» укладено договір добровільного страхування на транспорті № 021029/4017/0000358 щодо автомобілю «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі строком дії до 11 вересня 2019 року. Договором передбачена страхова сума 757 548,00 грн, франшиза у розмірі 0,5%, але не менше 50 євро (а. с. 15-19).

28 січня 2019 року в місті Харкові на перехресті вулиць Плеханівської біля будинку 43 та Молочної сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3

30 січня 2019 року ОСОБА_1 подав до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» заяву № 00288055 про подію, що має ознаки страхового випадку, та надав пояснення. У заяві ОСОБА_1 вказав, що поліцію не викликав, а у поясненнях що поліція протокол не складала (а. с. 65, 66).

Також ОСОБА_1 надав автомобіль «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , для огляду страховою компанією, про що свідчить протокол огляду транспортного засобу від 30 січня 2019 року. При огляді виявлені пошкодження, а саме: крило заднє ліве деформовано з порушенням лакофарбового покриття, бампер задній лівий - відсутній фрагмент, кронштейн бампера задній лівий - зруйнований, захист арки колеса заднього лівого зруйнований, колесний диск задній лівий - порушено лакофарбове покриття; також зазначено, що можливі приховані дефекти у задній лівій частині автомобіля (а. с. 69-70).

З ремонтної калькуляції, що долучена до протоколу огляду, складеного страховою компанією, вбачається, що вартість деталей та робіт загалом визначено у розмірі 53 020,16 грн (а. с. 71-75).

Листом від 11 травня 2019 року страхова компанія повідомила ОСОБА_1 , що нею розглянута його заява щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням 28 січня 2019 року автомобіля «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та що страховик не має правових підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки відповідно до наданих пояснень автомобіль зазнав пошкодження внаслідок зіткнення з іншим транспортним засобом без оформлення випадку компетентним органом, тоді як підпунктом а) пункту 7.1. договору передбачено, що у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник повинен негайно повідомити та викликати на місце події відповідні компетентні органи. Крім того, підпунктом в) пункту 10.4 договору передбачено обов`язок страхувальника для отримання страхового відшкодування при настанні страхового випадку за ризиком «дорожньо-транспортна пригода» надати страховику відповідний документ компетентного органу (оригінал), завірений печаткою, який містить інформацію про обставини страхового випадку. Копію цього листа повторно направлено ОСОБА_1 02 вересня 2019 року на його заяву (а. с. 27, 28).

ОСОБА_1 для ремонту автомобіля «MAZDA 6» придбано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Акко Моторс» деталі та послуги на загальну суму 144 556,60 грн з ПДВ, що підтверджується рахунком-фактурою № КА5- від 15 липня 2019 року, актом виконаних робіт № КА-003950 від 15 липня 2019 року, копіями квитанцій Акціонерного товариства «Приватбанк» від 16 липня 2019 року та випискою з рахунку за 06 березня 2019 року (а. с. 21-22, 24, 159-165).

Також, з акту виконаних робіт № КА5-003732 від 15 липня 2019 року вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Акко Моторс» на замовлення ОСОБА_1 виконано послуги з дефектовки автомобіля «MAZDA 6» та перевірки розвал сходження вартістю 929,88 грн з ПДВ (а. с. 23).

У липні 2019 року ОСОБА_1 вів електронне листування з Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «Уніка» щодо результатів розгляду його заяви (а. с. 167-174, 177-178).

У зв`язку з відмовою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» виплатити страхове відшкодування ОСОБА_1 02 грудня 2019 року отримано від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області розгорнуту відповідь, посвідчену печаткою, щодо вказаної дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 28 січня 2019 року.

Як вбачається з відповіді Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області про виклик поліції за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28 січня 2019 року в м. Харкові по вулиці Плеханівська біля будинку № 43, за участю автомобілів ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 та «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_4 , відповідно до даних Інформаційного порталу Національної поліції, повідомлення про вказану пригоду надійшло на лінію 102 о 19 год. 34 хв. 28 січня 2019 року від ОСОБА_1 . Виїзд на виклик здійснював екіпаж патрульної поліції КУПОЛ-2104, у складі поліцейських взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Відповідно до електронного рапорту поліцейського ОСОБА_6 від 28 січня 2019 року о 21-15 год водії розійшлися за обопільною згодою сторін, в допомозі поліції учасники пригоди потреби не мали, заяв та пояснень не надходило, письмові відповіді заявник не потребує. Будь-які адміністративні матеріали стосовно учасників зазначеної автопригоди працівниками поліції не складалися (а. с. 31).

12 грудня 2019 року ОСОБА_1 подано до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» повторну заяву про страхове відшкодування, до якої додано, зокрема, відповідь Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області, копію водійського посвідчення ОСОБА_3 та розписку водія ОСОБА_3 , у якій він вказав, що претензій морального та матеріального характеру у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу ВАЗ, номер НОМЕР_2 , до ОСОБА_1 не має (а. с. 20, 31, 32).

21 січня 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» повідомила ОСОБА_1 про те, що згідно наданих пояснень страховиком встановлено, що автомобіль «MAZDA 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав пошкодження внаслідок зіткнення з іншим транспортним засобом без оформлення випадку компетентним органом, що є порушенням пунктів 7.1. (а) та 10.4 умов договору та згідно пунктів 11.1.6 та 11.4 договору є законною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Також вказала, що згідно наданих пояснень від 30 січня 2019 року вина у дорожньо-транспортній пригоді від 28 січня 2019 року вбачається саме в діях водія транспортного засобу «ВАЗ». Пунктом 6.3.10 договору встановлено, що у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник повинен вчиняти необхідні дії для реалізації права вимоги до винних у заподіяних збитках осіб та передати страховику всі документи та повноваження для реалізації цього права страховиком, що не було зроблено. Згідно пункту 11.5 договору страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник не забезпечив право вимоги до винної особи. Матеріали справи за вказаним випадком повторно розглянуто, але після проведення додаткової перевірки страховик вирішив залишити раніше прийняте рішення по справі № 00288055 від 28 січня 2019 року без змін.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»).

За змістом статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

За умовою частини першої, другої статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Частинами 1-4 статті 26 Закону України «Про страхування» передбачено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З відповідей страхової компанії на ім`я ОСОБА_1 від 11 травня 2019 року та 21 січня 2020 року вбачається, що йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі пунктів 11.1.6, 11.4, 11.5 договору страхування у зв`язку з порушенням пунктів 7.1 (а) та 10.4 умов цього договору.

З пункту 11.1.6 укладеного між сторонами договору страхування від 12 вересня 2018 року вбачається, що підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є невиконання страхувальником умов договору.

Пунктом 11.4 договору страхування передбачено, що невиконання страхувальником будь-якої з дій, передбачених пунктом 7.1. договору (за виключенням пункту 7.1 (а) для випадків, передбачених у пункті 10.5 та пункті 10.6 договору), дає право страховику відмовити у виплаті страхового відшкодування.

Згідно підпункту а) п.7.1. договору, у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник повинен негайно повідомити відповідні державні органи МВС, органи протипожежної охорони, правоохоронні органи та інші та викликати відповідні компетентні органи на місце події.

Підпунктом в) пункту 10.4 договору передбачено, що для отримання страхового відшкодування страховику надаються при настанні страхового випадку за ризиком «дорожньо-транспортна пригода» - відповідний документ компетентного органу (оригінал), завірений печаткою, який містить інформацію про обставини страхового випадку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 дотримано вимоги підпункту а) пункту 7.1 та підпункту в) пункту 10.4 договору страхування, оскільки він одразу після дорожньо-транспортної пригоди викликав на місце події працівників поліції, що підтверджується листом Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області від 02 грудня 2019 року, та в подальшому надав цей документ з печаткою страховику на підтвердження обставин страхового випадку.

Однак, страхова компанія не надала будь-якої оцінки поданій ОСОБА_1 довідці, посилаючись лише на його пояснення, з яких вбачалось, що пошкодження автомобіля сталось внаслідок його зіткнення з іншим транспортним засобом без оформлення випадку компетентним органом.

Посилання страхової компанії на те, що розгляд повторних заяв про виплату страхового відшкодування та перегляд рішень про відмову у виплаті не передбачений договором, не можуть бути взяті до уваги, оскільки фактично товариством вже здійснено розгляд повторної заяви ОСОБА_1 , проте не надано оцінки викладеним у ній доводам та наданим документам.

Надання ОСОБА_1 довідки про дорожньо-транспортну пригоду разом з повторною заявою лише у грудні 2019 року не можна визнати порушенням договору страхування, яке є підставою для відмови у здійсненні страхової виплати, оскільки підставою для відмови є недотримання страхувальником обов`язку саме щодо виклику правоохоронних органів на місце події, а не щодо надання відповідної довідки.

Крім того, за умовами укладеного сторонами договору добровільного страхування страховик наділений правом самостійно з`ясовувати причини, обставини страхового випадку і розмір збитків, направляти запити до компетентних органів з метою отримання відповідних висновків, призначати або уповноважувати осіб (експертів, аварійних комісарів та ін.) для визначення причин, обставин та розміру збитків (пункт 6.2.4).

Незважаючи на це, страхова компанія не скористалась своїм правом на з`ясування та уточнення обставин страхового випадку та самостійних дій щодо цього не вчиняла. Перешкод з боку страхувальника з цього приводу судом не встановлено.

Враховуючи надання ОСОБА_1 страховику документа, що підтверджував факт виклику ним поліції на місце дорожньо-транспортної пригоди, відмову товариства у здійсненні страхового відшкодування з підстав порушення позивачем передбаченого договором страхування обов`язку негайно повідомити та викликати правоохоронні органи на місце дорожньо-транспортної пригоди та надати відповідний документ на підтвердження цього, не можна визнати обґрунтованою.

Посилання страхової компанії на пункт 11.5 договору страхування як на підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки діями ОСОБА_1 позбавлено її можливості реалізації права регресу до винної особи, також є безпідставним.

Пунктом 11.5 договору передбачено, що в разі ненадання всієї наявної інформації та документів, необхідних для реалізації права регресу до винної особи, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, окрім випадків, коли винна особа відсутня або невстановлена.

Пунктом 6.3.10 договору встановлено, що страхувальник зобов`язаний у разі виплати страховиком суми страхового відшкодування, забезпечити страховика всією наявною інформацією та документами для страхового відшкодування.

Матеріали справи свідчать про те, що винна особа у дорожньо-транспортній пригоді 28 січня 2019 року не встановлена, жоден з водіїв до відповідальності будь-якого виду не притягувався. Отже, підстав для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування через ненадання ним документів, необхідних для реалізації права регресу до винної особи, не вбачається.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про безпідставність відмови страхової компанії у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на його користь страхового відшкодування у розмірі понесених ним витрат на ремонт автомобіля з вирахуванням передбаченої договором суми франшизи.

Доводи страхової компанії щодо незгоди з розміром страхового відшкодування судова колегія відхиляє, виходячи з наступного.

Пунктом 9.3. договору страхування передбачено, що розмір страхового відшкодування визначається, виходячи з фактичного розміру збитків, завданих транспортному засобу в результаті страхового випадку та розрахованого відповідно до умов договору. Розмір страхового відшкодування не може перевищувати розмір прямого збитку, понесеного страхувальником (вигодонабувачем), та розміру страхової суми, зазначеної в договорі. Розрахунок суми страхового відшкодування визначається на день прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

Згідно з пунктом 10.14 договору відшкодування вартості відновлювального ремонту при настанні страхового випадку за ризиком «дорожньо-транспортна пригода» здійснюється на базі авторизованої станції технічного обслуговування на вибір страховика при розрахунку розміру страхового відшкодування в кошторис збитків включається вартість запасних частин, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, які відносяться до даного страхового випадку та визначаються на базі протоколу огляду транспортного засобу, складеного представником страховика та підписаного зацікавленими особами. Страхове відшкодування може бути здійснене на підставі калькуляції станції технічного обслуговування, в разі погодження страховиком, тільки шляхом перерахування на рахунок цієї станції технічного обслуговування.

Підпунктом ж) пункту 10.4 договору страхування передбачено, що для отримання страхового відшкодування страховику надаються при настанні страхового випадку за ризиком «дорожньо-транспортна пригода»: документи, складені ремонтним підприємством та погоджені страховиком, які містять відомості стосовно вартості відновлювального ремонту або акти виконаних робіт (наряди-замовлення, накладні) та фіскальні чеки або інші фінансові документи (у випадку оплати страхувальником вартості відновлювального ремонту, погодженого страховиком) або звіт (дослідження) експерта/оцінювача з відповіддю на поставлені питання: визначення дійсної вартості транспортного засобу, визначення матеріального збитку без врахування втрати товарної вартості, визначення залишкової вартості транспортного засобу (у разі повного конструктивного або фізичного зруйнування транспортного засобу).

У постанові від 20 березня 2018 року у справі № 911/482/17 Верховний Суд підтримав висновок про те, що у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди суди повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Як встановлено судом ОСОБА_1 сплачено за запасні частини та ремонт автомобіля «MAZDA 6» Товариству з обмеженою відповідальністю «Акко Моторс» загалом 145 486,48 грн, що підтверджується рахунком-фактурою № КА5- від 15 липня 2019 року, актами виконаних робіт № КА-003950 від 15 липня 2019 року, № КА5-003732 від 15 липня 2019 року, копіями квитанцій Акціонерного товариства «Приватбанк» від 16 липня 2019 року та випискою з рахунку за 06 березня 2019 року.

Зазначене товариство є офіційним дилером марки автомобілів «MAZDA» в Харківській області, тобто авторизовано виробником.

Оскільки страхове відшкодування має компенсувати особі втрати, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням застрахованого майна у необхідному для відновлення порушеного права розмірі, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі вищевказаної суми витрат на ремонт автомобіля, зменшеної на розмір франшизи.

Посилання відповідача на те, що наданий позивачем рахунок зі станції технічного обслуговування, датований 15 липня 2019 року, не узгоджено зі страховиком, не можуть бути взяті до уваги, оскільки у зв`язку з відмовою у виплаті страхового відшкодування позивач вимушений був ремонтувати автомобіль за власні кошти та не мав можливості погодити зі страховиком розмір витрат на ремонт автомобіля та страхового відшкодування у порядку, передбаченому договором.

Твердження страхової компанії, що рахунок зі станції технічного обслуговування містить позиції, не зазначені у протоколі огляду транспортного засобу, складеному її представником, є безпідставними, оскільки з вищезазначених рахунку-фактури та актів виконаних робіт не вбачається проведення ремонтних робіт та придбання деталей, не пов`язаних з пошкодженнями автомобіля позивача у дорожньо-транспортній пригоді 28 січня 2019 року.

Доводи відповідача щодо того, що у наданій ним ремонтній калькуляції визначений розмір вартості ремонту автомобіля лише 53 020,16 грн, не можуть бути взяті до уваги, оскільки позивачем надано належні докази фактично понесених ним витрат на ремонт автомобіля, а не лише ремонтну калькуляцію. Доказів на спростування факту понесення ОСОБА_1 витрат на ремонт автомобіля у розмірі 145 486,48 грн відповідачем не надано.

Твердження страхової компанії щодо того, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем, оскільки договір страхування є договором на користь третьої особи Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», який є єдиним вигодонабувачем за ним, є необґрунтованими.

Згідно із частиною другою статті 985 ЦК України страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

Аналогічне положення закріплене статтею 3 Закону України «Про страхування», відповідно до якої страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

Особливість правового стану вигодонабувача (третьої особи, на користь якої укладено договір страхування) полягає в тому, що йому належить право вимагати від страховика виконання обов`язків за укладеним договором.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 636 ЦК України якщо третя особа (вигодонабувач) відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може вимагати виконання договору на користь третьої особи, якщо інше не встановлено договором або законом, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Пунктами 9.1. та 9.2. договору страхування передбачено, що виплата страхового відшкодування може здійснюватися страхувальнику та вигодонабувачу.

Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» залучений до участі у справі як третя особа та не висловлював своїх заперечень щодо реалізації прав страхувальника.

Враховуючи, що вигодонабувач (банк) не заявляв вимог про отримання ним самим суми страхового відшкодування, з відповідним власним позовом не звернувся, суд першої інстанції правильно виходив з того, що умовами договору страхування сторони узгодили обов`язок страховика при настанні страхового випадку виплатити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачу (банку), а тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність у страхувальника права на вимогу про стягнення суми страхового відшкодування на свою користь.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 вересня 2018 року у справі № 222/1/16-ц, провадження № 61-10314св18.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 апеляційна скарга страхової компанії не містить, тому підстав для перегляду та скасування рішення суду в цій частині також не вбачається.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 13 травня 2021 року