Справа № 464/2700/19 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/811/205/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без участі учасників цивільну справу № 464/2700/19 за апеляційною скаргою Львівського міського центру зайнятості на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 12 листопада 2020 року у справі за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

14 травня 2019 року Львівський міський центр зайнятості звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 60 881,74 грн. та судові витрати по справі в сумі 1 921 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на відсутність інформації про припинення підприємницької діяльності, яка підтверджена Листом Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР від 23.02.2019 року № 01-15/1461/.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12 листопада 2020 року у задоволенні позову Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовлено.

Рішення суду оскаржив Львівський міський центр зайнятості в особі директора О.Рісний.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду, порушення судом норм матеріального права.

Зокрема, зазначає, що 27.03.2018 року відповідачу ОСОБА_1 було надано статус безробітного. При заповненні заяви відповідач підтвердив, що не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності. 05.11.2018 року у довіднику ПОУ Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державної служби зайнятості завантажено файл з інформацією, що ОСОБА_1 зареєстрований як ФОП: дата держреєстрації 22.11.1999 року та перебуває на обліку як страхувальник з 28.01.2001 року.

Згідно листа Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР від 23.02.2019 року № 01-15/1461 наявна інформація про реєстрацію ФОП ОСОБА_1 ..

24.03.2010 року Львівським окружним адміністративним судом прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 та зобов`язано здійснити заходи по ліквідації суб`єкта підприємницької діяльності відповідно до ст.49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та ФОП» (в редакції чинній на момент винесення та набрання законної сили рішенням суду) та згідно ч.5 ст. 49 цього Закону порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності за судовим рішенням, що не пов`язано з банкрутом фізичної особи-підприємця,здійснюється за процедурами, встановленими частиною дев`ятою-вісімнадцятою статті 47 цього Закону.

Однак, згідно листа Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР від 18.09.2020 року № 2902-вих 72820 у системі електронного документообігу ЛМР відсутні дані про реєстрацію постанови Львівського окружного адміністративного суду від 24.03.2010 року № 2а-1679/10-1370, що набрала законної сили 26.04.2010 року щодо припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Так як ФОП ОСОБА_1 не вніс відомостей у ЄДРПОУ про припинення підприємницької діяльності, тому висновки суду, що рішення Львівського окружного адміністративного суду є належним доказом , не відповідає Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та ФОП до ЄДРПОУ» від 25.03.2014 року № 155-УІІ, та який набув чинності з 25.04.2014 року.

Враховуючи те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) відповідач ОСОБА_1 12.05.2021 року надав суду Відзив на апеляційну скаргу.

У Відзиві зазначає, що лише Витяг з ЄДРПОУ може підтвердити факт наявності статусу підприємця, однак позивачем такого Витягу не надано.

У ЄДРПОУ відсутня інформація про реєстрацію відповідача ОСОБА_1 як ОСОБА_2 , а тому можливість здійснення підприємницької діяльності відсутня.

Вважає рішення суду законним, обґрунтованим, просить залишити в силі.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 27.03.2018 року звернувся до Львівського міського центру зайнятості (далі ЛМЦЗ) із заявою про надання йому статусу безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та призначення виплати допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Згідно з витягу із наказів ЛМЦЗ при прийнятті рішення по заявнику ОСОБА_1 , останньому 02.04.2018 року надано статус безробітного та починаючи з 03.04.2018 року призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю, яка за період з 03.04.2018 року по 28.12.2018 року склала 60 881,74 грн.

02.01.2019 року відповідач звернувся до ЛМЦЗ із заявою про припинення реєстрації як безробітного.

14.05.2019 року ЛМЦЗ звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 60 881,74 грн. та судові витрати в сумі 1921 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції в мотивах рішення зазначив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.03.2010 року, яке набрало законної сили 26.04.2010 року постановлено припинити підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Судом також при прийнятті рішення застосовано ст.49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців» в редакції чинній на момент ухвалення судового рішення (далі Закон) та правові позиції Верховного Суду із зазначеного питання спору.

Суд апеляційної інстанції погоджується із рішенням суду першої інстанції та вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

У листі УДР ЮД ЛМР прописано, що відомості у ЄДРПОУ є відкритими і отримуються у визначений спосіб через портал електронних послуг. Також в листі зазначено, що в управлінні державної реєстрації наявна інформація про реєстрацію відповідача як підприємця, а інформація про припинення підприємницької діяльності відсутня.

Згідно ст.1 Закону Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Отже, тільки витяг з ЄДРПОУ підтверджує факт наявності статусу підприємця, однак такий позивачем не надано до матеріалів справи.

За результатами пошуку в ЄДРПОУ відповідача- надано інформацію: « за Вашим запитом нічого не знайдено. Спробуйте змінити критерій пошуку ( долучено до Відзиву).

Враховуючи те, що у ЄДРПОУ відсутня інформація про реєстрацію відповідача як ФОП, відтак не можна вважати, що останній має статус ФОП та отримував доходи.

Порядок та процедура формування інформації про ФОП визначений Законом № 755-ІУ, який набрав чинності 01.07.2004 року із наступними змінами та доповненнями від 03.03.2011 року, від 25.04.2014 року.

Згідно з Законом № 755-ІУ пункт 2 розділ УІІІ «Прикінцеві положення» із змінами від 25.04.2014 року усі діючі юридичні особи та фізичні особи-підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, відомості про яких не включені до ЄДР, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР.

Державний реєстратор після отримання від юридичних та ФОП реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та ФОП і видати їм виписку з ЄДР.

Так як відповідач не реалізував своє право на реєстрацію себе як ФОП та не вніс у ЄДРПОУ відомості про себе, тому не отримав свідоцтво підприємця. Тимчасові комісії не виконали покладеного на них обов`язку з передачі відомостей реєстратору для включення відомостей про цих фізичних осіб-підприємців до ЄДР, з відміткою про недійсність їхнього свідоцтва про державну реєстрацію.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 липня 2020 року (справа № 260/81/19) зазначає, що статус ФОП є формою реалізації конституційного права на підприємницьку діяльність, відсутність підтвердженого у визначеній державою формі реалізації цього права у нових умовах нормативно-правового регулювання після 2004 року виключає можливість автоматичного перенесення набутих до 01 липня 2004 року ознак суб`єкта господарювання, оскільки особа не може бути примушена до реалізації наданого їй права в цих умовах, а користується ним на власний розсуд.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що відсутність офіційного підтвердження в особи статусу ФОП шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом № 755-ІУ, виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.

Враховуючи те, що відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» допомога по безробіттю призначається особам, які не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і припиняється у випадку початку зайнятості особи, забезпечення роботою самостійно (п.30 постанови КМУ від 19 вересня 2018 року № 792).

Отже, відповідач не був зареєстрований у статусі підприємця, не здійснював діяльність, а відповідно не отримував доходів з 2010 року по день подачі ним заяви 02.01.2019 року, що підтверджується рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2010 року у справі № 2а-1679/10/1370 та довідкою Галицької ДПІ Галицького управління ГУ ДФС у Львівській області № 36408/10-01-50. 41-01 від 23 липня 2019 року.

Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що допомога по безробіттю призначена неправомірно.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги і в частині посилання на ч.ч.9-18 ст.47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Відповідно до статті 49 Закону в редакції чинній на момент ухвалення судового рішення, суд, який постановив рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, у тому числі рішення про визнання фізичної особи-підприємця недієздатною або про обмеження її цивільної дієздатності, в день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцем реєстрації фізичної особи-підприємця для внесення до ЄДРПОУ запису про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Державний реєстратор зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності ФОП внести до ЄДРПОУ запис про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності ФОП та в той же день повідомити органи статистики, державної податкової служби, ПФУ, ФССНВН та фізичну особу-підприємця, щодо якої було постановлено судове рішення, про внесення такого запису.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування такого відсутні.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст.375 ЦПК).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Львівського міського центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 12.11.2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному статтями 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк