Справа № 332/755/21
Провадження № 2/333/2173/21
УХВАЛА

Іменем України

17 травня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Варнавська Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зобов`язання вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження майна позивачки, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зобов`язання вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження майна позивачки, накладеного постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме: постановою про накладення арешту на майно АМ 654370 від 27.04.2004 р. державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 674/4 від 03.09.2008 р. державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 250/4 від 12.03.2009 р. державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Посилається на те, що постановами державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про накладення арешту на майно АМ 654370 від 27.04.2007 р.; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 674/4 від 03.09.2008 р.; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 250/4 від 12.03.2009 р. було накладено арешт на все належне позивачці майно. Арешт на майно було накладено на підставі виконавчого листа виданого Заводським районним судом м. Запоріжжя від 14.02.2007 р. 22.10.2020 р. позивачка звернулась до відповідача із заявою про причини залишення арешту. Відповідач в листі №.3-34 від 09.11.2020 р. повідомив, що зняти арешт з майна або надати будь-яку інформацію неможливо, оскільки архів було знищено. На теперішній час у виконавця відсутні відкриті виконавчі провадження за якими можливе звернення стягнення на майно позивачки. Вважає, що відповідачем було порушено вимоги ч.3 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої відповідач був зобов`язаний винести постанову про закінчення виконавчого провадження та надіслати її сторонам. Відповідач вказану постанову не направив позивачу. Бездіяльність відповідача порушила право позивачки на пред`явлення копії постанови до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту в порядку передбаченому ч.2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05.03.2021 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зобов`язання вчинити певні дії, передано за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя

Ухвалою від 05.04.2021 року прийнято позовну заяву призначено до розгляду по суті без повідомлення сторін, роз`яснено учасникам справи право на подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а відповідачу - наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк (а.с. 13-14).

Копію ухвали від 06.04.2021 року, копію позовної заяви з матеріалами позову, направлено відповідачу за місцем його реєстрації, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України.

Однак, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідачі, будучи повідомленими належним чином, відзив на позов не подали, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідачі також не надходило.

Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін від учасників справи не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 255ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зобов`язання вчинити певні дії не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд прийшов до таких висновків, виходячи з такого.

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 227914022 від 13.10.2020 р.) мається обтяження майна позивачки ОСОБА_1 у вигляді арешту нерухомого майна, накладеного постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме: постановою про накладення арешту на майно АМ 654370 від 27.04.2004 р. державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 674/4 від 03.09.2008 р. державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 250/4 від 12.03.2009 р. державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Посилається на те, що постановами державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про накладення арешту на майно АМ 654370 від 27.04.2007 р.; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 674/4 від 03.09.2008 р.; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 250/4 від 12.03.2009 р. було накладено арешт на все належне позивачці майно(а.с.3).

Арешт на майно було накладено на підставі виконавчого листа виданого Заводським районним судом м. Запоріжжя від 14.02.2007 р. за вироком від 31.01.2007 року за обвинуваченням ОСОБА_2 за ст.ст. 222 ч.2, 366 ч.2 КК України. ОСОБА_2 зазначена боржником, стягувачем зазначений ЗФ АБ «Факторіал-Банк» (а.с.4)

Таким чином встановлено, що виконавче провадження заведене в порядку виконання рішення суду по кримінальному судочинству.

За приписами ч.5 ст. 124 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В даному випадку КПК України не встановлено іншого порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, тому оскарження бездіяльності державного виконавця повинно проводитись за правилами Розділу VII ЦПК України.

Із суті позову вбачається, що позивач вважає неправомірною бездіяльність державного виконавця, який не направив постанову про закінчення виконавчого провадження та не зняв арешти, та просить зобов`язати державного виконавця вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження її майна. Проте, позивачка просить суд розглядати саме цивільний позов в порядку ЦПК України, що суперечить чинному законодавству.

Так, за приписами ч. 1 ст. 59 Закону "Про виконавче провадження" право звернутися до суду із позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту має особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові. Тобто мається на увазі особа, яка не є стороною виконавчого провадження, саме вона має можливість звернутися до цивільного суду з позовною заявою про зняття арешту зі свого майна. У випадку ж, коли особа мала статус боржника у виконавчому провадженні, їй слід звертатись до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця в порядку, передбаченому розділом X Закону та відповідними розділами Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.06.2020 р. у справі №201/10187/18, зазначено, що справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, якщо особа (боржник) звернулась до суду з позовом до відділу Державної виконавчої служби про зняття арешту з майна (у цій справі суди усіх інстанцій у відкритті провадження відмовили), оскільки позивач є боржником у виконавчому провадженні, а спір не пов`язаний з належністю майна, на яке накладено арешт. Крім того, арешт на майно позивача накладено з метою забезпечення виконання рішення суду, тому він не може виступати позивачем у даній справі, і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду у постанові 28 жовтня 2020 року у справі №204/2494/20 вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розд.VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця у межах виконавчо-процесуальних відносин між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем. Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

За приписами ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають рішеннями, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця пі час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Позивачка ОСОБА_1 є зареєстрованою власницею майна на яке накладений арешт, а відповідач Комунарський відділ державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) є органом державної влади, предметом позову є перевірка законності бездіяльності відповідача під час виконання ним своїх владних управлінських функцій.

Підставою позову ОСОБА_1 зазначено неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при виконанні рішення суду по кримінальній справі. Підставою позову не зазначений спір про право або захист права власності або іншого речового права, які випливають із цивільних правовідносин, не зазначений майновий чи не майновий особистий інтерес позивача, який підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Інформація про те, що виконавче провадження є завершеним, не змінює характеру правовідносин, оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, тобто арешт майна не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби.

Отже, позов ОСОБА_1 про зобов`язання державної виконавчої служби вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження її майна носить публічно-правовий спір, не має приватноправових відносин, тому повинний розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Положеннями частини першої статті 287 КАС визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі на № 340/25/19 від 22 січня 2020 року Судом зазначено, що у випадку, коли підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства (п. 27).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі з роз`ясненням позивачу його права на звернення до адміністративного із адміністративним позовом або суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на дії, рішення державного виконавця в порядку приписів ст.447 ЦПК розділом VII ЦПК України.

Керуючись ст. ст.255 ч.1 п.1, 447 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська