Дата документу 04.02.2021 Справа № 310/1565/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/1565/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кошева О.А.
Провадження №22-ц/807/449/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача: суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 рокуПублічне акціонерне товариство Банк «Траст» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством Банк «Траст» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №R091.004-ТЕК.0030238, відповідно до умов якого Банком надано споживчий кредит з використанням платіжної картки в розмірі 10000,00 грн.

Згідно з Графіком погашення кредиту, наданий кредит необхідно повернути до 24 серпня 2014 року в повному обсязі та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 24,99% річних та 2% щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 13 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом.

Банком виконані зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі та надано ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн, що підтверджується Позабалансовим меморальним ордером №Loan від 25 липня 2013 року про облік кредитного ліміту.

ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, чим порушує умови Кредитного договору, внаслідок чого станом на 09 лютого 2016 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 28996,00 грн, що складається з: 10 000,00 грн прострочена заборгованість з оплати кредиту; 2463,85 грн прострочені відсотки за фактичне користування кредитом; 2306,03 грн прострочена комісія за обслуговування кредиту; 14226,12 грн пеня.

Із урахуванням зазначеного, Публічне акціонерне товариство Банк «Траст» просило суд:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» заборгованість за Кредитним договором №R091.004-ТЕК.0030238 від 25 липня 2013 року в розмірі 28996,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької обалсті від 22 квітня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» заборгованість за кредитним договором від 25.07.2013 в сумі 28996,00 грн, яка складається з: 10000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом; 2463,85 грн прострочені відсотки за фактичне користування кредитом; 2306,03 грн прострочена комісія за обслуговування кредиту; 14226,12 грн пеня.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької обалсті від 03 квітня 2017 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, задоволено. Скасовано заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 квітня 2016 року та справу призначено до розгляду.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2020 року позов Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» заборгованість за кредитним договором від 25.07.2013 в сумі 28996,00 грн, яка складається з: 10000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом; 2463,85 грн прострочені відсотки за фактичне користування кредитом; 2306,03 грн прострочена комісія за обслуговування кредиту; 14226,12 грн пеня.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ Банк «Траст».

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що за договором про відступлення права вимоги від 18 травня 2018 року всі права за кредитним договором №R091.004-ТЕК.0030238 від 25 липня 2013 року ПАТ Банк «Траст» передав ТОВ «ФК «Сіті Фінанс». Заборгованість за кредитним договором погашена ОСОБА_1 в повному обсязі, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» від 09 квітня 2020 року. У зв`язку з тим, що на час ухвалення рішення від 02 листопада 2020 року, право вимоги за кредитним договором було відступлено ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» у суду не було підстав для задоволення позовних вимог на користь ПАТ Банк «Траст», тому вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходило.

Відповідно до пунктів 1,2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального повадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 01 січня 2021 року це 227 000,00 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2270 грн (2270 грн х 100 = 227 000,00 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ціна позову в даній справі становить 28996,00 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За вимогами п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 належним чином не виконує умов кредитного договору №R091.004-ТЕК.0030238 від 25 липня 2013 року, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 28996 грн, тому наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ Банк «Траст» у повному обсязі.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитись, виходячи з наступного.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку з чим 25 липня 2013 року підписав Заяву- Анкету Клієнта №б/н. (а.с. 10).

У заяві-анкеті зазначено, що ОСОБА_1 ознайомлений з основними умовами споживчого кредитування на власні потреби в ПАТ Банк «Траст», його недоліками та перевагами, що уся інформація, надана ним в Банк в цій Анкеті є повною, достовірною у всіх відношеннях, та він зобов`язався терміново повідомляти Банк про будь-які зміни в цій інформації.

Підписанням цієї Анкети ОСОБА_1 підтвердив, що Банк надав йому в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію, передбачену п.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції Закону від 01 грудня 2005 року.

При цьому, відповідач підписав не лише заяву-анкету від 25 липня 2013 року, а і Пам`ятку клієнта ПАТ Банк «Траст» про основні умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту від 25 липня 2013 року, в якій зазначені умови кредитування.

Відповідно до Пам`ятки клієнта, ОСОБА_1 було видано Кредитну карту «Експрес», без довідки, без страховки, із щомісячною комісією, строком на 13 місяців та зазначено мінімально можливу суму кредиту 500,00 грн, максимально можливу суму кредиту - 10 000,00 грн, з встановленням річної процентної ставки - 24,99%. (а.с. 11).

Крім того, ОСОБА_1 , 25 липня 2013 року, підписав Заяву-опитувальник на відкриття поточного рахунку з використанням кредитної картки, відповідно до якої просив відкрити поточний рахунок у гривні та видати кредитну картку Visa Classic Instant, із зазначенням номера поточного рахунку для здійснення операцій з використанням кредитної картки НОМЕР_1 із встановленим кредитним лімітом в розмірі 10 000,00 грн.

В цій Заяві, ОСОБА_1 зазначив, що своїм підписом на Заяві він підтверджує отримання одного примірника Пам`ятки Клієнта ПАТ Банк «ТРАСТ» про основні умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, Заяви, Тарифів, Умов, Розпису сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту і Графік платежів. (а.с. 12-13).

З Розписки від 25 липня 2013 року, вбачається, що ОСОБА_1 отримав платіжну картку № НОМЕР_2 строком дії до 05/16 у непошкодженому стані та запечатаний конверт з ПІН-кодом. З правилами користування карткою ознайомився та зобов`язався їх дотримуватися. (а.с. 15).

Згідно позабалансового меморіального ордера № Loan-36369 від 25 липня 2013 року, вбачається, що на рахунок ОСОБА_1 було нараховано 10 000,00 грн. Призначення платежу: облік ліміта кредитування згідно договору №R091.004-TEK.0030238 від 25.07.2013 на суму 10000,00. (а.с. 16).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором №R091.004-TEK.0030238 від 25.07.2013, наданого ПАТ Банк «ТРАСТ», вбачається, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконував, на вимоги банку не реагував, внаслідок чого за розрахунком банку станом на 09 лютого 2016 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 996,00 грн, що склаадється з: заборгованості за кредитом 10 000,00 грн, заборгованість за відсотками 2463,85 грн, заборгованість за пенею 14226,12 грн, заборгованістьза комісією 2306,03 грн. (а.с. 17).

Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись із позовом до суду ПАТ Банк «Траст» надало розрахунок, з якого вбачається, що дійсно, станом на 09 лютого 2016 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором №R091.004-TEK.0030238 від 25 липня 2013 року у розмірі 28996, 00 грн, з яких : 10000,00 грн- прострочена заборгованість з оплати кредиту; 2463,85 грн прострочені відсотки за фактичне користування кредитом, 2306,03 грн прострочена комісія за обслуговування кредиту, 14226,12 грн пеня.(а.с. 17).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційним судом встановлено, що відповідач не був належним чином повідомленим про розгляд справи в суді першої інстанції.

Нормами ч.2 ст. 211 ЦПК України передбачено, що про місце дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Разом з тим, наявні у справі докази свідчать про відсутність належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про місце, дату і час розгляду справи у суді першої інстанції, оскільки рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки) повернулося до суду з відмідкою «за відсутності адресата», «не правильно зазначена (відсутня) адреса одержувача». (а.с. 137-138).

В той же час, Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип рівності сторін, один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом (п.23 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Gurepka v. Ukraine (№2)»).

ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене в параграфі 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене сменсу, якби сторона у спарві не булла повідомлена про слухання таким чином, щою мати можливість братии участь у ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, установлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату й місце проведення засідання, а й мати достатньо часу, щоб устигнути підготуватися до справи. (п.п.25,27 рішення від 13 грудня 2011 року у справі «Trudov v. Russia»).

Встановлено, що до апеляційної скарги ОСОБА_1 долучено Довідку Вих. №1-7717 від 09 квітня 2019 року, видану Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Сіті Фінанс», згідно якої заборгованість за Кредитним договором №R091.004-TEK.0030238 від 25 липня 2013 року, укладеним між ПАТ Банк «Траст» та ОСОБА_1 , право вимоги за яким було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на підставі договору №1 від 18 травня 2018 року, станом на 09 квітня 2019 року, погашена в повному обсязі Позичальником перед Кредитором. (а.с. 148).

Суд апеляційної інстанції приймає вищезазначені докази, оскільки відповідач, не був належним чином повідомлений про розгляд справу в суді першої інстанції та не міг відповідно подати їх суду до ухвалення судового рішення по суті.

15 січня 2021 року Запорізьким апеляційним судом на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» було направлено запит, відповідно до якого, для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи було витребувано відомості щодо відступлення права вимоги ПАТ Банк «Траст» Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на підставі договору №1 від 18 травня 2018 року, а також відомості щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №R091.004-TEK.0030238 від 25 липня 2013 року, укладеним між ПАТ Банк «Траст» та ОСОБА_1 . (а.с. 177).

На виконання вказаного запиту, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», надало суду апеляційної інстанції витребувану інформацію. (а.с.181-191).

З інформації, яку було надано Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» апеляційному суду та яка може бути прийнята апеляційним судом до уваги у цій справі як доказ, передбачений ч. 3 ст. 367 ЦПК України, на виконання вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі вбачається, що 18 травня 2018 року між Публічним акціонерним товариством Банк «Траст» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» було укладено Договір №1 про відступлення прав вимоги, на підставі якого ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» набуло права вимоги за рядом кредитних договорів, в тому числі за кредитним договором №R091.004-TEK.0030238, укладеним між ПАТ Банк «ТРАСТ» та ОСОБА_1 25 липня 2013 року. (а.с. 164-169).

З додатку до договору № 1 про відступлення прав вимоги від 18.05.2018 року, а саме реєстру договорів, права вимоги за якими відступається, та боржників за такими договорами вбачається, що за кредитним договором №R091.004-TEK.0030238, укладеним між ПАТ Банк «ТРАСТ» та ОСОБА_1 25 липня 2013 року передано право вимоги ТОВ « Фінансова Компанія « СІТІ ФІНАНС» на загальну суму заборгованості у розмірі 79999.42 грн, яка складається із: 10000 грн заборгованість за тілом кредиту, 2463.85 грн прострочені відсротки за користування кредитом, 2306.03 грн прострочена комісія за обслуговування кредиту, 14989.88 грн пеня, 51003.42 грн залишок заборгованості по пені та штрафам ( а.с. 170).

Тобто, було передано право вимоги на всю заборгованість за вищезазначеним кредитним договором, в тому числі, на заборгованість, яка виникла станом на 09.02.2016 року у розмірі 28996,00 грн та яка є предметом спору у даній справі.

За умовами вказаного Договору відступлення, Банк за результатами відкртих торгів (аукціону) з продажу майнових прав, оформлених протоколом електронного аукціону UA-ЕА-2018-03-30-000001-а, передав, а новий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» прийняв право вимоги за Кредитним договором. (а.с. 161-162).

10 грудня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №R091.004-TEK.0030238 №1-4553 від 10 грудня 2018 року. (а.с. 172-173).

З довідки № 1-7717 від 09.04.2019 року ТОВ « Фінансова Компанія « СІТІ Фінанс» вбачається, що заборгованість за кредитним договором № №R091.004-TEK.0030238 від 25 липня 2013 року, укладеним між ПАТ Банк «Траст» та ОСОБА_1 , право вимоги за яким було відступлено ТОВ « Фінансова компанія « СІТІ ФІНАНС» на підставі договору № 1 від 18.05.2018 року станом на 09.04.2019 року погашена в повному обсязі ОСОБА_1 ( а.с. 189).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Разом з тим стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду з позовом за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням викладеного для вирішення спору, який виник на підставі звернення до суду позивача, який вважає порушеними, невизнаними або оспореними свої, зокрема майнові права, суду необхідно встановити наявність у позивача такого права, факт його порушення і у зв`язку із зазначеним з`ясувати, чи правильний спосіб захисту свого права обрано позивачем при зверненні до суду.

Звертаючись до суду з цим позовом, ПАТ Банк « ТРАСТ» вказувало на те, що ОСОБА_1 не виконував належним чином взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, що підлягає стягненню з позичальника на користь ПАТ Банк « ТРАСТ».

Встановивши, що за Кредитним договором №R091.004-TEK.0030238 від 25.07.2013 року ПАТ Банк «ТРАСТ» відступило ТОВ Фінансова компанія «Сіті Фінанс» за договором відступлення права вимоги від 18 травня 2018 року № 1, апеляційний суд вважає, що ПАТ Банк « ТРАСТ» не має цивільного права, за захистом якого воно звернулося до суду, тобто є неналежними позивачами, у зв`язку з чим приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення місцевого суду та відмови в задоволенні позову.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на 09.04.2019 року заборгованість за кредитним договором №R091.004-TEK.0030238 від 25.07.2013 року була погашена ОСОБА_1 в повному обсязі новому кредитору.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув не в повній мірі встановив обставини справи та не перевірив наявні докази.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Колегія суддів зазначає, що майнове право позивача на час винесення рішення суду першої інстанції, не було порушено відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 при зверненні до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2020 року, сплатив судовий збір в розмірі 2067,00 грн, що підтверджується квитанцією №П123/9638505/1 від 30 листопада 2020 року. (а.с. 144).

Враховуючи те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню та беручи до уваги, що ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ Банк «Траст», на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384,389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2020 року у цій справі скасувати. Прийняти новее судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25 липня 2013 року №R091.004-ТЕК.0030238 - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2067,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 04 лютого 2021 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.