Справа № 683/555/21
06 травня 2021 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої-судді Кутасевич О.Г.,
за участі секретаря судового засідання Свідерської К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові цивільну справу №683/555/21, 2/683/608/2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
В обґрунтування заявленого позову вказує, що 30 травня 2018 року між ним та ОСОБА_2 було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого він позичив відповідачці на особисті потреби 18 297 доларів США, які остання мала повернути 30 серпня 2018 року. На підтвердження своїх зобов`язань за договором позики відповідачка того ж дня написала розписку. У зазначений строк гроші не повернула й у добровільному порядку повертати борг відмовляється, а тому просив стягнути з неї на свою користь основну суму боргу та відповідно до ст.625 ЦК України 3% річних від простроченої суми за період з 30 серпня 2018 року по 26 лютого 2021 року в сумі 1370,02 доларів США.
В судове засідання представник позивача - адвокат Черняк Р.І. подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача, позов підтримує, просить задовольнити, у разі відсутності відповідачки не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_2 , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2021 року постановлено провести по справі заочний розгляд.
Оскільки сторони в судове засідання не з"явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 30 травня 2018 року ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 18 297 доларів США, які зобов`язувалась повернути позивачу в строк до 30 серпня 2018 року.
До обумовленого строку відповідач не виконав цього обов`язку.
Зазначені обставини підтверджуються розпискою ОСОБА_2 від 30 травня 2018 року, оригінал якої зберігався у позивача та наданий ним у судове засідання.
Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст.1047 ЦК України).
В силу ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Із норм ст.1051 ЦК України слідує, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.
Відповідно до ч.1, ч.5 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
У свою чергу, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Зі змісту боргової розписки від 30 травня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 18 297 доларів США, які зобов`язувалась повернути в строк до 30 серпня 2018 року.
Отже, між сторонами виникли відносини позики. Оригінал розписки на момент подачі позову знаходився у ОСОБА_1 , що свідчить про неповернення відповідачкою позики.
Досліджені судом докази вказують на те, що ОСОБА_2 не виконала свій обов`язок з повернення ОСОБА_1 суми позики, а тому з неї на користь позивача підлягають стягненню неповернуті грошові кошти в межах заявлених позовних вимог в сумі 18 297 доларів США.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового оборону або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Ураховуючи, що позовні вимоги судом задоволено у повному обсязі, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5496 грн. 24 коп.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 264-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 18 297 доларів США боргу за договором позики від 30 травня 2018 року, а також 3% річних в розмірі 1370,02 доларів США, а всього 19 667 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 496 грн. 93 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Суддя: