ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 травня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/9967/20

Головуючий у першій інстанції Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/420/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД в складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Харечко Л.К., Скрипки А.А.,

секретар Поклад Д.В.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комунальна установа «Чернігівський обласний молодіжний центр» Чернігівської обласної ради,

треті особи Чернігівська обласна рада, Департамент сім`ї, молоді та спорту Чернігівської обласної державної адміністрації, Чернігівська обласна державна адміністрація,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Чернігівський обласний молодіжний центр» Чернігівської обласної ради, Чернігівської обласної ради, Департаменту сім`ї, молоді та спорту Чернігівської обласної державної адміністрації, Чернігівської обласної державної адміністрації, про визнання незаконним наказу про скорочення штату працівників, стягнення моральної шкоди,

місце ухвалення судового рішення м. Чернігів,

час проголошення рішення суду 08 год. 56 хв.

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Комунальної установи «Чернігівський обласний молодіжний центр» Чернігівської обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу про скорочення штату працівників № 36-осн від 18.09.2020 та стягнення моральної шкоди в розмірі 6 000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.10.2017 його було прийнято на посаду сторожа. 20.09.2020 року ОСОБА_1 ознайомили під підпис з наказом «Про скорочення штату працівників» № 36-осн від 18.09.2020 року, на підставі якого скорочувались дві посади сторожа, в тому числі і посаду, яку він займав.

Вважає, що фактично відповідач провів реорганізацію, проте, інше місце роботи у комунальній установі запропоновано позивачу не було, не дивлячись на те, що останній є інвалідом 2 групи, має серйозні захворювання, має на утриманні дружину пенсіонера та дітей.

Звертав увагу суду на те, що згідно з п. 4.1.1 Положення про комунальну установу «Чернігівський обласний молодіжний центр» Чернігівської обласної ради, до виключних повноважень засновника (Чернігівської обласної ради) належить прийняття рішення про ліквідацію або реорганізацію центру, але таке рішення засновником на момент звільнення позивача не приймалось. Крім того, не було затверджено і погоджено нового штатного розпису, який би не містив посад сторожів. Тобто, відповідачем був порушений порядок звільнення працівника, що є порушенням ст. ст. 40, 49-2 КЗпП України.

Такими незаконними діями ОСОБА_1 була завдана моральна шкода, яка відповідно до ст. 237-1 КЗпП України мала б бути стягнута на користь останнього.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив з того, що правом працівника є оспорювання правомірності його звільнення, а не оскарження рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників. Тобто, обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права не є належним. При цьому, правом працівника залишається оспорювати саме неправомірність його звільнення. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди позивачем також не доведені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення і ухвалити нове судове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність і необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вважає, що відповідач не надав суду жодних доказів того, що дійсно відбувалися зміни в організації праці комунальної установи, хоча, під час судового засідання встановлювалося, що такі зміни не відбулися. Зазначене суд залишив поза увагою, обмежившись у рішенні викладом тексту законів без встановлення будь-яких фактичних даних.

Вказує, що суд не може обмежувати право на захист трудових прав посиланням на те, що цей спосіб захисту не є ефективним.

У відзиві на апеляційну скаргу Комунальна установа «Чернігівський обласний молодіжний центр» Чернігівської обласної ради просить відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається, що позивача про скорочення його посади було повідомлено та одночасно роз`яснино, що в установі відсутні вакантні посади, які б могли бути запропоновані позивачеві для подальшого працевлаштування. Також, повідомлено, що у разі виникнення належної вакантної посади до закінчення двохмісячного терміну попередження, така посада позивачеві буде запропонована.

Станом на 01.12.2020 року новий штатний розклад затверджений органом управління і внесені до розкладу зміни були обумовлені об`єктивними обставинами, які мали місце протягом тривалого часу.

Не спростував ОСОБА_1 той факт, що 09.11.2020 року управлінням Держпраці у Чернігівській області у комунальної установи не виявлено і не зафіксовано жодних порушень трудового законодавства, зокрема і при перевірці вирішення питань щодо скорочення штату та дотримання процедури звільнення позивача.

Відповідач визнає правильним висновок оскаржуваного судового рішення про те, що підприємство - це самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або місцевого самоврядування, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Вислухавши суддю доповідача, пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Встановлено, що ОСОБА_1 19.10.2017 року прийнятий на посаду сторожа Комунальної установи «Чернігівський обласний молодіжний центр» Чернігівської обласної ради.

17 вересня 2020 року Комунальню установою «Чернігівський обласний молодіжний центр» Чернігівської обласної ради виданий наказ № 35-осн «Про затвердження штатного розпису» (а. с. 68).

18 вересня 2020 року відповідачем виданий наказ № 36-осн «Про скорочення штату працівників», згідно з яким з 30.11.2020 року скорочено 2 одиниці посади сторожа (а. с. 16).

24.09.2020 року (а. с. 72) позивача повідомлено про впровадження змін до штатного розпису і про те, що його посада підлягає скороченню відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Також ОСОБА_1 був повідомлений, що на даний момент в установі відсутні вакантні посади, які б могли бути запропоновані для його подальшого працевлаштування. У разі виникнення належної за кваліфікацією вакантної посади до закінчення двохмісячного терміну попередження, така посада буде запропонована ОСОБА_1 у відповідності до чинного законодавства.

Попередження про скорочення штату працівників отримано позивачем 24.09.2020 року.

Довідка Комунальної установи «Чернігівський обласний молодіжний центр» Чернігівської обласної ради від 06.11.2020 № 256 свідчить, що позивач за час роботи на посаді сторожа не надавав документи про членство в профспілкових організаціях (а. с. 74).

Для повного, об`єктивного і всебічного розгляду справи, на вимогу апеляційного суду відповідачем наданий новий штатний розпис, затверджений директором Департаменту сім`ї, молоді та спорту Чернігівської обласної державної адміністрації 21.02.2021, договори про надання послуг по охороні об`єкта та інші документальні дані, з яких вбачається, що у 2020 році Комунальною установою «Чернігівський обласний молодіжний центр» Чернігівської обласної ради було проведено процедуру скорочення 2-х штатних одиниць посади «сторож». Поряд з цим, для забезпечення якісної та ефективної охорони приміщення Центру у нічний час, укладено договір послуг охорони з ТОВ «Князь Ігор». На 2021 рік проведено спрощену процедуру закупівлі послуг фізичної охорони за результатами якої укладено договір з зазначеним постачальником. Вводити додаткові штатні одиниця протягом 2021 року не планується за відсутності такої потреби та згідно з затвердженим штатним розписом на 2021 рік.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної вимоги у позові такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Законодавчі обмеження матеріально правових спорів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

У разі виникнення спору між працівником і роботодавцем та установлення порушеного права працівника, ефективним способом відновлення такого права є повернення працівника у становище, яке існувало до такого порушення.

Кодекс законів про працю України визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників, а також, визначає можливість працівника оскарження наказу про його звільнення. В межах вирішення судом питання про звільнення працівника, судом повинно бути з`ясоване питання дотримання визначеної законом процедури звільнення працівника та обрано засіб правового захисту у разі установленого порушення права та інтересу позивача.

Так, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.02.2021 року за наслідками розгляду цивільної справи № 750/11894/20 за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Чернігівський обласний молодіжний центр» Чернігівської обласної ради про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у задоволенні позову було відмовлено. Рішення суду станом на 26.02.2021 не набрало законної сили.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 62 Господарського кодексу України підприємство самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності у порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Згідно з ч. 3 ст. 64 цього кодексу підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Питання зміни організаційної структури підприємства є правом відповідного суб`єкта господарювання при здійсненні ним господарської діяльності. Реалізація цього права породжує обов`язок підприємства дотриматися гарантій прав працівників, зокрема тих, які визначені статтями 42, 49-2, 49-4 КЗпП України.

При цьому, саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Враховуючи зазначене та беручи до уваги дійсні обставини даної справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання незаконним наказу про скорочення штату працівників є неналежним способом захисту, оскільки питання щодо визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, відносяться до виключної компетенції власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу.

Аналогічна правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.03.2021 у справі № 336/394/19, у постанові від 22.01.2020 у справі № 451/706/18, у постанові від 28.03.2019 у справі № 755/3495/16-ц.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують правильності висновків суду, до уваги апеляційним судом вони не беруться і не є підставою для скасування законного і вірного по суті судового рішення.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.12.2020 залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: