Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7021/20
Провадження № 2-з/711/68/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси в складі:

головуючого-судді: Скляренко В.М.,

при секретарі Слабко Ю.М.,

за участі:

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ-БУД» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної довготривалим неповерненням коштів.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.12.2020 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ-БУД» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної довготривалим неповерненням коштів, розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.03.2021 року закрито підготовче провадження по цивільній справі №711/7021/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ-БУД» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної довготривалим неповерненням коштів, призначено цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Одночасно в позовній заяві та в заявах від 04.06.2021 року позивачка ОСОБА_1 просить з метою забезпечення позову накласти арешт на все майно та грошові кошти відповідача.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 клопотання про забезпечення позову підтримала та просила його задовольнити.

В судове засідання представник відповідача ТОВ «ПРАЙМ-БУД» не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та матеріали клопотання про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії (п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

В п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи таку заяву суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти аргат, чи майнових наслідків заборони здійснювати певні дії.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом».

Судом встановлено, що позивачкою належним чином не обґрунтована заява про забезпечення позову в частині того, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду або зробити неможливим його виконання у разі не забезпечення позову саме у запропонований спосіб.

Крім того, позивачкою не зазначено на які конкретно рахунки відповідача вона просить накласти арешт, як і не надано доказів наявності у відповідача майна, на яке вона просить накласти арешт, в тому числі і належності відповідачу будь-яких рахунків чи належності йому на праві власності гуртожитку по АДРЕСА_1 , як і не доведено що такий саме вид забезпечення позову, про який просить позивачка, буде співмірним із заявленими нею позовними вимогами.

А тому, в урахуванням викладеного, доводів заяви про забезпечення позову та доказів, якими обґрунтовується така заява, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 711/7021/20.

Керуючись ст.ст. 149-153, 354 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного-процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 08.06.2021 року.

Головуючий: В.М. Скляренко