ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/27/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Нікітенко Людмили Олександрівни, треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради; ОСОБА_3 про визнання недійсним та вилучення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідоцтва про право власності та реєстраційний запис об`єкту житлової нерухомості,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , державного реєстратора департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Нікітенко Л.О., треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради; Пруднік І.І., про визнання недійсним та вилучення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідоцтва про право власності та реєстраційний запис об`єкту житлової нерухомості.

В обґрунтування позову зазначила, як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 . Державна реєстрація була проведена 19.04.2018, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 40802326 було прийнято 25.04.2018. Дії та рішення державного реєстратора вважає протиправними, посилаючись на те, що підставою для виникнення права власності та реєстрації права власності на 187,6 кв. м житлової нерухомості зазначено, зокрема, декларацію про готовність об`єкта до експлуатації серія та номер ЗП 24 від 23.03.2018, видану Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області (ДАБІ). Але ОСОБА_2 отримав цю декларацію шляхом зазначення у ній неправдивих відомостей. Нею була ініційована перевірка департаментом ДАБІ заходу державного нагляду по об`єкту - Ѕ частина житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , в ході якої інспектором ДАБІ були виявлені порушення будівельних норм та неправдивість даних, вказаних в декларації. Інспектором ДАБІ був складений акт перевірки № 234/05.06.2018, протокол про адміністративне правопорушення від 18.06.2018, припис № 60 від 18.06.2018, постанова № 62 від 03.07.2018 про адміністративне правопорушення, та наказ № 52 від 22.06.2018 «Про скасування декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1)», яким скасовано реєстрацію декларації ЗП №24 від 23.03.2018 на об`єкт "Реконструкція 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 " - замовник ОСОБА_2 , запис із єдиного реєстру дозвільних документів ЗП №24 від 23.03.2018 вилучена.

Таким чином, така підстава для виникнення права власності на реконструйовану Ѕ частину житлового будинку по АДРЕСА_1 площею 187,6 кв. м, яка належить ОСОБА_2 , як декларація про готовність об`єкта до експлуатації, не існує.

Також вказує, що державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок без документа, що посвідчує право на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, чим порушив вимоги частин першої, другої статті 376 Цивільного кодексу України.

16.08.2018 позивач звернулася до реєстратора департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з заявою про скасування та вилучення з реєстру запису на цей об`єкт нерухомого майна, але 04.09.2018 нею була отримана відповідь №К-0354 від 29.08.2018, у якій зазначено, що скасування можливо лише в судовому порядку.

На підставі викладеного позивач просила суд: визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 40802326 від 25.04.2018, ОСОБА_4 - департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради;

визнати недійсним та скасувати реєстраційний запис № 25877186 від 19.04.2018, внесений державним реєстратором Нікітенко Л.О.; визнати недійсним та скасувати свідоцтво на право власності на нерухоме майно - житловий будинок 187,6 кв. м, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, видане державним реєстратором Нікітенко Л.О. департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради 19.04.2018, № запису 25877186. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування скарги позивач зазначила, що суд безпідставно вважав правомірними дії державного реєстратора при внесення записів про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на реконструйовану Ѕ частку будинку АДРЕСА_1 , яким збільшено загальну площу будинку до 187,6 кв. м, житлову до 116,2 кв. м відповідно до технічного паспорту, попри зазначення у декларації про готовність об`єкту до експлуатації загальної площі 154,4 кв. м, житлової 90,7 кв. м. Також вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги, що 22.06.2018р. декларація про готовність об`єкта до експлуатації № ЗП 24 від 23.03.2018р. на об`єкт «Реконструкція Ѕ частинка житлового будинку АДРЕСА_1 » замовника ОСОБА_2 скасовано та вилучено запис про неї із єдиного реєстру дозвільних документів, а тому такого документа на теперішній час не існує.

Вважає, що суд, посилаючись на правові висновки Верховного Суду щодо неналежного способу захисту, яким є вимоги про скасування рішення державного реєстратора, не звернув уваги, що нею було заявлено одночасно і вимогу про визнання недійсним та скасування реєстраційного запису.

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради зазначає, що судом правильно встановлено, що на момент проведення державної реєстрації належної ОСОБА_2 частки будинку декларація про готовність цього об`єкту до експлуатації була чинною, та у реєстратора ОСОБА_4 не було підстав для відмову у здійсненні реєстрації. Крім того, вказує, що позивач ОСОБА_1 не висуває вимоги щодо майна, а подає позов немайнового характеру про оскарження реєстраційних дій реєстратора, що не передбачено діючим законодавством, оскільки такі вимоги мають бути похідними від спору про речове право. Просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Інші учасники справи своїм правом на подання відзивів на апеляційну скаргу не скористались.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення всіх учасників справи, кожен з яких підтримав свою позицію, прийняту під час розгляду справи в суді першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши на стадії апеляційного провадження декларацію № ЗП 24 та підстави її скасування, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені наступні обставини у цій справі.

Позивачу ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 , набута в порядку спадкування за законом. Відповідачу ОСОБА_2 належала на праві спільної часткової власності Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 23.04.2003р.

Департаментом ДАБІ в Запорізькій області 23.03.2018р. зареєстровано подану ОСОБА_2 декларацію № ЗП 24 про готовність об`єкта, а саме Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 до експлуатації.

У зв`язку із введенням своєї реконструйованої частки житлового будинку до експлуатації ОСОБА_2 було вирішено питання про державну реєстрацію змін у об`єкт права власності.

Так, відповідно до картки прийому заяви №121219993, 19.04.2018 представником ОСОБА_2 було подано заяву про державну реєстрацію права власності разом з наступними документами, а саме: технічним паспортом серія та номер 21411/68893; декларацєю про готовність об`єкта до експлуатації, що за класом наслідків належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) - ЗП 24, виданою Департаментом ДАБІ у Запорізькій області; договором дарування № 494 від 23.04.2003; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.06.2003. (а.с. 85).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 19.04.2018 державним реєстратором Нікітенко Л.О. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав (ДРРП) та внесено відповідний запис. (а.с. 86-90). Державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості, та при реєстрації було зазначено наступну площу: загальна площа: 95,1 кв. м, житлова площа: 47,2 кв. м, що відповідало даним до проведення реконструкції, відповідно до витягу з ДРРП від 25.04.2018 (а.с. 82).

Відповідно до картки прийому заяви №122342821, 27.04.2018 представником

ОСОБА_2 було подано заяву про внесення змін до ДРРП разом з наступними документами, а саме: технічним паспортом серія та номер 21411/68893; декларацією про готовність об`єкта до експлуатації серія та номер ЗП 24, виданою Департаментом ДАБІ у Запорізькій області; договором дарування № 494 від 23.04.2003; витягом з ДРРП № 121883080. (а.с.84). Державним реєстратором було прийнято рішення про внесення змін до розділу № 101, а саме: загальна площа: 187,6 кв. м, житлова площа: 116,2 кв. м.

Відповідно до копії технічного паспорта № 21411/68893 на житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого 01.03.2018 ФОП ОСОБА_5 , загальна площа житлового будинку літери «А» зазначено 187,6 кв. м (експлікація) (а.с.194-201).

Наказом Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області від 22.06.2018 за № 52 скасовано реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 23.03.2018 ЗП № 24 на об`єкт: «Реконструкція Ѕ частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 » (замовник ОСОБА_2 ) (а.с.6).

Листом від 29.08.2018 за № К-0354 Департаменту реєстраційних послуг ЗМР Козаковій Н.М., у відповідь на її звернення від 16.08.2018, повідомлено, що підстав для скасування записів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно законодавством не передбачено (а.с.10).

Відповідно до договору дарування від 13.09.2018, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щербиною В.С., за № 1210, власником Ѕ частини житлового будинку, загальною площею 187,6 кв. м, житловою площею 116,2 кв .м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 . (а.с. 159-161).

Суд встановив також, що правовідносини виникли між позивачем і державним реєстратором з приводу виключення (скасування) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно рішення та запису про державну реєстрацію права від 19.04.2018 та від 25.04.2018, відповідно до яких збільшено площу нерухомого майна (вказаного житлового будинку) до 187,6 кв. м, з підстав відсутності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок; з підстав відсутності документу, що посвідчує збільшення загальної площі нерухомого майна, на момент реєстрації, та з підстав скасовування декларації про готовність об`єкта до експлуатації (Наказ № 52 від 22.06.2018), яку ДАБІ у Запорізькій області було скасовано після вчинення вказаних дій державним реєстратором. Інших підстав для скасування записів позовна заява не містить.

Встановивши всі вище наведені обставини, визначившись з позовними вимогами та їх підставами, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову, оскільки ним не було встановлено, що внаслідок реконструкції будинку ОСОБА_2 було збільшено земельну ділянку під його частиною будинку. Також суд зазначив, що на момент державної реєстрації права на реконструйований об`єкт декларація про його готовність до експлуатації була чинною, а свідоцтво, про скасування якого просила позивача, державним реєстратором не видавалось та відсутнє взагалі. Також суд вказував, що право власності відповідача на Ѕ частку у будинку виникло на підставі правовстановлюючих документів, які є чинними, а тому скасування записів про внесення змін до технічних характеристик на цей об`єкт не породжує для позивача будь-яких прав на це майно, зокрема, ще й у зв`язку з тим, що на теперішній час ця частка будинку належить іншій особі ОСОБА_3 . Суд вважав, що, оскільки позивачем не заявлено будь-яких майнових вимог, то відсутні підстави для захисту прав позивача шляхом лише скасування рішень державного реєстратора, що, до того ж, з огляду на правові висновки ВП ВС, на які суд послався в рішенні, не є належним способом захисту.

Так, фактичні обставини справи, встановлені судом, позивач не оспорює, але оспорює зроблені судом на їх підстави висновки.

В апеляційній скарзі позивач наголошує на тому, що суд безпідставно не взяв до уваги, що 22.06.2018р. декларація про готовність об`єкта до експлуатації № ЗП 24 від 23.03.2018р. на об`єкт «Реконструкція Ѕ частинка житлового будинку АДРЕСА_1 » замовника ОСОБА_2 скасована та вилучено запис про неї із єдиного реєстру дозвільних документів, а тому такого документа на теперішній час не існує. Вважає, що в такому разі суд неправомірно вважав, що рішення державного реєстратора та запис про виникнення права на зміни у технічних характеристиках на цей об`єкт не можуть бути скасовані.

З цього приводу колегія зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Положеннями частини 5 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що органи державного архітектурно-будівельного контролю здійснюють контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт.

За змістом статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

В процесі такого контролю відповідні органи наділені повноваженнями, зокрема, реєструвати або повертати на доопрацювання декларацію про початок будівельних робіт (стаття З6 Закону, в редакції, чинній станом на початок будівництва), реєструвати або повертати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації (стаття 39 Закону).

Згідно з пунктом 1 Положення про державну архітектурно-будівельну інспекцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року № 294 (далі - Положення), ДАБІ є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до частин 1, 4 та 6 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (частина 5 статті 39 Закону).

Відповідно до частини 9 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою, серед іншого, для оформлення права власності на нього.

Отже, зареєструвавши декларацію, органи ДАБІ діяли як суб`єкт владних повноважень та в силу покладених на них законом обов`язків мали перевірити як сам об`єкт нерухомого майна, який вводився в експлуатацію, так і підстави такого введення, а також відомості зазначені в самій декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. Така правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 804/1510/16, від 02 жовтня 2018 року у справі № 465/1461/16-а, від 12 червня 2019р у справі № 916/1986/18.

Таким чином, все вище наведене підтверджує правильність висновків суду в тій частині, що на час проведення реєстрації реконструйованої Ѕ частки відповідача ОСОБА_2 у державного реєстратора Нікітенко Л.О. були наявні всі чинні документи, які слугують підставами для її вчинення. Та скасування в подальшому реєстрації декларації про готовність реконструйованого об`єкту до експлуатації не створює правових підстав для скасування вчиненого на їх підставі запису про відповідні зміни у об`єкті нерухомості.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що суд безпідставно вважав правомірними дії державного реєстратора при внесення записів про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на реконструйовану Ѕ частку будинку АДРЕСА_1 , яким збільшено загальну площу будинку до 187,6 кв. м, житлову до 116,2 кв. м відповідно технічного паспорту, попри зазначення у декларації про готовність об`єкту до експлуатації загальної площі 154,4 кв. м, житлової 90,7 кв. м.

Тобто вже фактично погоджується з тим, що площа об`єкта має визначатись за даними декларації. Але не зважує при цьому на той факт, що у декларації площа визначена лише щодо реконструйованої Ѕ частки, яка належала ОСОБА_2 , а державним реєстратором Нікітенко Л.О. вносились змінені внаслідок реконструкції відомості в розділ «Актуальні дані про об`єкт нерухомого майна», у якому відображається площа всього житлового будинку АДРЕСА_1 . Отже, вказана загальна площа 187,69 кв. м, житлова 116,2 кв. м є загальною та житловою площею всього будинку, зокрема, з урахуванням частки позивача, що визначено в технічному паспорті, який обґрунтовано враховано державним реєстратором при вчиненні оспорюваних позивачем записів.

Також колегія визнає безпідставними посилання апелянта на наявність іншої цивільної справи у спорі між нею як позивачем та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 як відповідачами про визнання недійсним та скасування договору дарування, оскільки вказана справи не була вирішена на час прийняття рішення у цій справі. А також не може впливати на висновки у цій справі ухвала суду про відмову у об`єднанні цих двох справ у одне провадження.

З матеріалів справи відслідковується, що позивач вбачала своє порушене право у тому, що проведеною відповідачем реконструкцією його частки будинку порушуються її права з користування земельною ділянкою, виділеною під домоволодіння, порядок користування якою між співвласниками визначено судовим рішенням, на що вказують долучені нею до позовної заяви чисельні рішення щодо спорів з відповідачем про земельну ділянку ( т. 1 а.с. 7-9, 44-45, 50-59).

Але під час розгляду цієї справи на стадії апеляційного провадження касаційним судом було розглянуто останню справу у цих спорах, та постанова Верховного Суду була долучена до матеріалів цієї цивільної справи.

Так, у розглянутій касаційним судом справі (ЄУН 335/10127/16-ц) за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ТУЮ у Запорізькій області Лазарок О.А., заінтересована особа ОСОБА_2 залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 на судові рішення першої та апеляційної інстанцій, якими встановлено, що є повністю виконаним рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2006р. щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка виділена в користування спадкодавцю ОСОБА_1 ОСОБА_6 , з боку ОСОБА_2 шляхом знесення побудованої на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні у сторони позивача та у спільному користуванні співвласників, прибудови та паркану ( т. 2 а.с. 113-124).

Та при розгляді цієї цивільної справи, що наразі переглядається апеляційним судом, позивач не довела порушення її права на користування виділеними їй в користування частинами із спільної земельної ділянками, закріпленої за домоволодіння по АДРЕСА_1 . А судом в цій частині встановлено, що внаслідок реконструкції своє частки будинку збільшення земельної частки, визначеної у користування ОСОБА_2 , не відбулось, та позивачем це не спростовано.

Зважаючи на все вище наведене, колегія визнає апеляційну скаргу необґрунтованою, констатуючи, що право позивача вчиненням записів держаним реєстратором Нікітінеко Л.О. про реєстрацію реконструйованого об`єкту Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 порушено не було, а скасування декларації про готовність реконструйованого об`єкта до експлуатації не створює будь-яких правових наслідків для позивача. Тому у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення..

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2020 року у цій залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 лютого 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.