№ провадження 2-з/646/10/2021
Справа № 646/3124/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021 м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Білінська О.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Чумака Романа Васильовича до ТОВ «Бітті Інновейшнз Енд Технолоджиз», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про забезпечення позову до його пред`явлення до суду, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони будь-якій особі вчиняти дії щодо відчуження нежитлових приміщень підвалу № 3 загальною площею 48,7 кв. м.; нежитлових приміщень першого поверху № 11, 12, 26, 27, 28 загальною площею 102,5 кв. м. в житловому будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви посилався на те, що 11.10.2019 року між заявником та ОСОБА_4 був укладений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав у користування ОСОБА_4 10000 доларів США, які останній мав повернути заявнику до 11.04.2020 року. З метою забезпечення вказаного договору, 11 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бітті Інновейшнз Енд Текнолоджиз» було укладено договір поруки. 23.12.2019 року між заявником та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до договору позики від 11.10.2019 року, відповідно до умов якої ОСОБА_1 передав у користування ОСОБА_4 150000 доларів США, які позичальник зобов`язувався повернути в строк до 11.04.2020 року. Однак, взяті на себе зобов`язання позичальник не виконав, у зв`язку з чим заявник неодноразово направляв вимоги до позичальника та поручителя про усунення порушеного зобов`язання та сплати суми заборгованості, які до теперішнього часу не були виконані.

В подальшому заявнику стало відомо, що 16.07.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір позики № 300, відповідно до умов якого останній прийняв грошові кошти у сумі 1982000 грн., які зобов`язувався повернути до 30.10.2020 року. З метою забезпечення вказаного зобов`язання 16.07.2020 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Бітті Інновейшнз Енд Текнолоджиз» було укладено іпотечний договір №301, відповідно до умов якого іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нежитлове приміщення підвалу №3 в житловому будинку літ. «А-16», загальною площею 48,7 кв. м. та нежитлові приміщення 1-го поверху № 11, 12, 26, 27, 28 в літ. «А-16», загальною площею 102,5 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому до вказаних договорів були внесені зміни щодо строку повернення грошової суми. 27.07.2020 року між ТОВ «Бітті Інновейшнз Енд Текнолоджиз» як майновим поручителем ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, таким чином до останнього перейшло право власності на об`єкти, вказані в іпотечному договорі від 16.07.2020 року. 23.03.2021 року ОСОБА_2 відчужив вказані об`єкти на користь ОСОБА_3 , уклавши договір дарування.

Заявник вважає, що укладені вищезазначені договори щодо відчуження об`єктів нерухомого майна є фіктивними, а метою їх укладення є усунення ОСОБА_4 як боржника та ТОВ «Бітті Інновейшнз Енд Текнолоджиз» як поручителя від виконання зобов`язань за договором позики від 11.10.2019 року. Тому ОСОБА_1 має намір звернутись до суду з позовом про визнання вказаних договорів недійсними внаслідок їх фіктивності та фраудаторності.

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову заявник вказує, що продаж об`єктів нерухомого майна, на які він просить накласти арешт, може значно ускладнити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про визнання недійсними вищенаведених договорів, оскільки треті особи, які набудуть їх у власність, будуть вважатись добросовісними набувачами. Крім того, позивач не зможе в майбутньому стягнути заборгованість за рахунок даних об`єктів нерухомого майна.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюються для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з поданої заяви, представник заявника просить суд забезпечити позов шляхом заборони будь-якій особі вчиняти дії щодо відчуження нежитлових приміщень підвалу № 3 загальною площею 48,7 кв. м.; нежитлових приміщень першого поверху № 11, 12, 26, 27, 28 загальною площею 102,5 кв. м. в житловому будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .

Але слід зазначити, що такі заходи забезпечення позову є неспівмірними із позовними вимогами, оскільки представник у заяві вказує про намір пред`явити в майбутньому немайновий позов.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є сторонами за договором позики та додаткової угоди до нього, предметом вказаного договору є саме грошові кошти. При цьому, вказаний договір взагалі не містить умов, які б стосувалися нерухомого майна, а саме, нежитлових приміщень підвалу № 3 загальною площею 48,7 кв. м.; нежитлових приміщень першого поверху № 11, 12, 26, 27, 28 загальною площею 102,5 кв. м. в житловому будинку АДРЕСА_1 .

За таких обставин, накладення арешту на нежитлові приміщення є неспівмірним із позовними вимогами та буде порушувати права власника такого майна ОСОБА_3 , який не пов`язаний із заявником жодними зобов`язальними відносинами.

Також, заявником не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 вчиняються будь-які дії, направлені на відчуження вказаного нерухомого майна або про намір такого відчуження.

Суд не вбачає з поданої заяви та долучених до неї письмових доказів наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів ОСОБА_1 та ймовірність ускладнення виконання судового рішення у разі задоволення позову при невжитті таких заходів.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 151 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Чумака Романа Васильовича до ТОВ «Бітті Інновейшнз Енд Технолоджиз», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про забезпечення позову до його пред`явлення до суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п?ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Білінська