№ 207/3018/20
№ 2/207/350/21
19 травня 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Погребняк Т.Ю.
при секретарі Білецькій В.В.,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛОМА» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди,-
23 листопада 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛОМА», яку уточнив протягом розгляду справи, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 136077 грн. 14 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 10.10.2020 року по 19.02.2021 року в розмірі 109257 грн. 33 коп., моральну шкоду у розмірі 2000 грн. 00 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 30 жовтня 2015 року по 12 жовтня 2020 року він працював на посаді майстра зміни в ТОВ «СОЛОМА». Під час знаходження у трудових відносинах з відповідачем, ТОВ «СОЛОМА» була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 136077 грн. 14 коп., з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів, що підтверджується довідкою за формою ОК-7 від 11 листопада 2020 року, яку на його запит було сформовано засобами автоматичної системи Пенсійного фонду України. 12 жовтня 2020 року він був звільнений за угодою сторін. У зв`язку з тим, що заробітна плата нарахована та не виплачена, просить стягнутисередній заробіток за час затримки розрахунку за період з 10.10.2020 року по 19.02.2021 року в розмірі 109257 грн. 33 коп. Внаслідок невиплати ТОВ «СОЛОМА» заробітної плати до його звільнення він зазнав моральних страждань, які виразилися в зміні способу життя та у переживаннях, пов`язаних із необхідністю звернення до суду за захистом порушених прав. Моральну шкоду оцінює в розмірі 2000 гривень. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом.
В наданій суду письмовій заяві представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, просить розглянути справу без їх з позивачем участі.
У зв`язку з тим, що представник відповідача ТОВ «СОЛОМА» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, час та дату розгляду справи, у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 280 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, взявши до уваги позицію представника позивача ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, щопозивач ОСОБА_1 працював в ТОВ «СОЛОМА» з 30 жовтня 2015 року по 12 жовтня 2020 року на посаді майстра зміни ( арк.с. 14). 12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звільнений за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін (арк.с. 14). Позивачу ОСОБА_1 нарахована заробітна плата у розмірі 136077 грн. 14 коп., яка не виплачена відповідачем ТОВ «СОЛОМА».
Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, передбачені в ст. 116 КЗпП України, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - до дня постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі №1-5/2012 вирішено, що в аспекті конституційного звернення положення ч. 1 ст. 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так , що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року, передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Порушення процедури про банкрутство роботодавця, наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби, незначна частка заборгованості підприємства перед працівником у виплаті компенсації за невикористану відпустку порівняно із сумою середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку не може свідчити про відсутність вини роботодавця в невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов`язку сплатити зазначені кошти.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження доводів щодо неможливості здійснення повного розрахунку з позивачем, на день розгляду справи судом заборгованість з заробітної плати не виплачено, таким чином має місце винна поведінка відповідача як і підстави для настання відповідальності за ст. 117 КзпП України.

Таким чином підлягає стягненню з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 136077 грн. 14 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 10.10.2020 року по 19.02.2021 року в розмірі 109257 грн. 33 коп.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В результаті порушення трудових прав позивача завдано моральних страждань, тому що погіршився його життєвий рівень і нормальні життєві зв`язки. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Суд враховує тривалість періоду, за який утворилась заборгованість, розмір цієї заборгованості, тому вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у розмірі 2000 гривень 00 копійок.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛОМА» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд керуючись ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 94, 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 10, 19, 81 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛОМА» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛОМА» (, м. Верхівцеве, Верхньодніпровський район, Дніпропетровська обл., вул. Нова, 50А) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 136077 (сто тридцять шість тисяч сімдесят сім) грн. 14 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 10.10.2020 року по 19.02.2021 року в розмірі 109257 (сто дев`ять тисяч двісті п`ятдесят сім) грн. 33 коп., моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛОМА» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Погребняк Т.Ю.