РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19.11.2021

м. Одеса

Справа № 522/11563/21

Провадження № 2/522/7210/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді - Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання Насарая А.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянув у судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про усунення перешкод та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

ВСТАНОВИВ:

22.06.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 . Позивач просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування кв. АДРЕСА_1 .

Відповідач у судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд направляв поштову кореспонденцію за зареєстрованим місцем проживання відповідача. На адресу суду повернулись поштові відправлення з причин їх не вручення адресату, тому в розумінні п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається врученою. Відзив на позов не надходив.

На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Позов обґрунтовує тим, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . В квартирі й досі зареєстрований повнолітній син колишнього власника квартири ОСОБА_3 , який за місцем реєстрації не проживає. ОСОБА_3 добровільно з реєстрації не знявся. Факт реєстрації відповідача у квартирі позивача є перешкодою у користуванні майном.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 зареєстрований з 30.03.2005 за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією, наданою Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради.

04.06.2021 між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_4 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Згідно з п. 9 договору продавець зобов`язується зняти з реєстрації місце проживання ОСОБА_3 до 04.07.2021.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Предметом цього спору є усунення власнику перешкод у користуванні житлом шляхом визнання особи, яка не є членом його сім`ї, такою, що втратив право користування квартирою.

Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначені норми матеріального права визначають право власника вимагати усунення порушень свого права шляхом, який власник вважає прийнятним.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із зазначеного випливає, що виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком.

Права членів сім`ї власника будинку на об`єкт власності є похідним від права самого власника.

Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об`єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири).

Натомість ч. 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, за умови збереження права власності на будинок цього самого власника, тобто при незмінності власника майна.

Зазначені висновки не суперечать нормам ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Оскільки права членів сім`ї колишнього власника є похідними від прав власника, то з припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сім`ї (користувачі) також втрачають право користування цим приміщенням. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність у ОСОБА_3 , як колишнього члена сім`ї попереднього власника ОСОБА_4 , права користування спірним житловим приміщенням.

Таким чином, право ОСОБА_3 на користування квартирою існувало лише за наявності у ОСОБА_4 права власності на зазначену квартиру, після відчуження якої та за відсутності відповідного договору з новим власником ним втрачається право на користування. Зазначені висновки відповідають висновкам постанови Верховного Суду України у справі № 6-158цс14.

Сервітут припиняється у разі переходу до інших осіб права власності на квартиру. Збереження права користування житлом за членами сім`ї колишнього власника не передбачається, оскільки таке право виникає у членів сім`ї нового власника, а сервітут носить особистий характер.

Відповідно до п. 4 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставин, яка була підставою для встановлення сервітуту. Крім того, згідно ч. 2 цієї ж статті, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Отже, реєстрація ОСОБА_3 створює перешкоди у користуванні квартирою, а позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) таким, що втратив право користування квартирою.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 24.11.2021.

Суддя Х.С. Ярема