Справа №705/1218/15ц
2/705/72/21

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючої - судді Годік Л.С.
з участю: секретаря судового засідання Романової О.М.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Умань цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором поруки № 25/1 від 16.09.2008 р. до кредитного договору № 25 від 16.09.2008 р., -
АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором поруки № 25/1 від 16.09.2008 р. до кредитного договору № 25 від 16.09.2008 р. Позовні вимоги обґрунтовував позивач тим, що Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України в особі філії - Балтське відділення № 2822 ВАТ Ощадбанк" з ОСОБА_2 16 вересня 2008 р. укладено кредитний договір № 25 на суму 189 180,00 грн., з оплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних з терміном остаточного погашення не пізніше 16 вересня 2015 року.
Відповідно до положень зазначеного Кредитного договору та графіку погашення кредиту, позичальник зобов`язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки у встановлені строки.
У забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору між Банком та ОСОБА_1 16 вересня 2008 року укладено договір поруки № 25/1.
Банк належним чином виконав свої зобов`язання по Кредитному договору та здійснив видачу кредиту готівкою в сумі 189 180,00 грн..
Згідно п.п.3.3.4. Кредитного договору № 25 позичальник зобов`язався точно в строки, обумовлені цим Договором, погашати кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору на першу вимогу Банку в порядку, сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі.
Відповідно до п.п.3.3.6. Кредитного договору № 25 боржник зобов`язався відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього Договору.
Згідно п.п. 1.1. Договору поруки № 25/1 поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язання за кредитним договором № 25 від 16.09.2008 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.
Відповідно до п.2.1. Договору поруки у разі порушення боржником виконання зобов`язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому кредитним договором.
П.п.3.1. Договору поруки передбачено, що поручитель відповідає по зобов`язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник.
Відповідно до п.п.3.2. Договору поруки солідарні боржники залишаються зобов`язаними, перед кредитором до тих пір поки всі зобов`язання за кредитним договором не будуть виконанні повністю.
Однак, встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредитом позичальником не дотримуються. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого, індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
04.10.2016 р. представником позивача збільшено позовні вимоги. Так, згідно з розрахунком заборгованості станом на 26.09.2016 р. сума боргу за кредитом становить 510 465,50 грн., яка складається із: прострочений основний борг по кредиту - 183 488,68 грн.; пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 26.06.2016 по 26.09.2016 - 168 809,58 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту за період з 26.09.2013 по 26.09.2016 - 141 653,26 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту за період з 26.09.2013 по 26.09.2016 - 16 513,98 грн., яку просить стягнути та судові витрати.
27.03.2015 р. від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшло письмове Заперечення проти позовної заяви про стягнення заборгованості за договором поруки в якому зазначає, що позовні вимоги позивача є незаконними, з наступних причин:
1. Закінчення строку пред`явлення вимоги до поручителя за договором поруки №25/1 від 16 вересня 2008 року.
Згідно з підпунктом 3.3.3 Кредитного договору №25 від 16 вересня 2008 року позичальник зобов`язується:
«3.3.3. Повернути кредит в сумі 189180,00 грн. здійснюючи погашення Кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно проценти та тіло кредиту в середньому за місяць в сумі 4200.97 грн. шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань, перший платіж 16 жовтня 2008 року, в подальшому - не пізніше «30» числа місяця наступного за звітним. Останній платіж в рахунок погашення Кредиту та сплати процентів здійснити не пізніше 16 вересня 2014 року»
та підпунктом 3.3.4 Кредитного договору:
«3.3.4. Точно в строки, обумовлені цим договором, погашати Кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в Договорі».
Отже, умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку.
Відповідно до позиції Верховного суду України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14, якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
За змістом частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).
Таким чином, умови пункту 4.4. Договору поруки №25/1 від 16 вересня 2014 року про недопущення припинення дії поруки без припинення забезпеченого нею зобов`язання, не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Посилаючись на правовий висновок Верховного Суду України у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19 вересня 2014 року:
«...строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Що означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.
З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя».
Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України Верховний суд України дійшов висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами).
Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання/або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.
Звертаючи увагу на вищезазначене, відповідно до Розрахунку загальної заборгованості, Позичальник мав сплатити суму в розмірі встановленому в Договорі кредитування в період з 1 грудня 2010 року до 30 грудня 2010 року, але не пізніше 30 грудня 2010 року, чого не виконав і, в подальшому, не виконував.
Право на вимогу до Поручителя (відповідача) про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання виникло у позивача із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням, тобто починаючи з 30 січня 2011 року. Відповідно, строк пред`явлення вимоги до Поручителя минув 30 червня 2011 року. Враховуючи преклюзивний характер строку, жодних дій, після спливу строку реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), Кредитор вчиняти не може, а, отже, позовні вимоги позивача є незаконними.
2. Порука припиняється у разі зміни Зобов`язання без згоди Поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Відповідно до «Визначення та тлумачення термінів» Договору поруки:
«Зобов`язання» - Зобов`язання боржника перед Кредитором, що випливає з Кредитного договору, а саме: здійснити погашення кредиту у розмірі 189180,00 грн., сплатити Кредитору проценти за кредитом в розмірі 20% річних, комісійні винагороди, штраф, пеню та інші платежі у розмірі, порядку та на умовах зазначених у кредитному Договорі».
Що свідчить про те, що Договором поруки було чітко встановлено розмір процентної ставки, а саме, 20% річних, на що була згода відповідача.
Згідно з пунктом 4.3. Договору поруки та частини 1 статті 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни Зобов`язання без згоди Поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, що встановлює обов`язковість згоди Поручителя.
Посилаючись на Додаток №3 до розрахунку загальної заборгованості за договором №25 від 16 вересня 2008 року станом на 11 лютого 2015 року, станом на 17 липня 2014 року процентна ставка річних збільшилась до 25%. Про даний факт, відповідач попереджений належним чином не був, і згоди на зміни умов Договору поруки не давав.
Враховуючи висновки Верховного суду України, викладені в постанові від 25 вересня 2013 року по справі №6-97цс13, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.
Ураховуючи викладене, позовні вимоги Позивача є незаконними, адже договір поруки припинив свою дію від 17 липня 2014 року відповідно до пункту 4.3. Договору поруки та частини 1 статті 559 ЦК України.
3. Істотне порушення позивачем та боржником зобов`язань покладених на них Договором поруки, що призвело до збільшення обсягу відповідальності боржника.
Відповідно до пункту 2.4. Договору поруки, якщо при настанні строку платежу відповідно до Кредитного договору, Боржником не буде сплачено платіж Кредитору, Боржник та/або Кредитор зобов`язуються повідомляти Поручителя про прострочення платежу.
За період з 01 грудня 2010 року по 01 лютого 2015 року, повідомлень на адресу відповідача про наявність прострочення заборгованості, що відповідають вимогам пункту 6.1. Договору поруки, не надходило.
Враховуючи положення статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, частини 1 статті 599 ЦК України позовні вимоги Позивача є незаконними, адже договір поруки припинив свою дію.
Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
30.04.2015 р. представник позивача подав на адресу суду Письмові пояснення на заперечення проти позовної заяви в яких з доводами, які вказані в запереченні відповідача не згодні, вважають їх необгрунтованими і такими, що не відповідають чинному законодавству виходячи із наступного:
Відповідач в своєму запереченні зазначає, що оскільки умовами кредитного договору, а саме п.п.3.3.3., н.п.3.3.4. передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обв`язку право на вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання виникло у позивача із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням, тобто з 30 січня 2011 року.
Слід зазначити, що відповідно до ст. 559 ЦК України, Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
З кредитного договору № 25 вбачається, що відповідно до п.1.2. зазначеного договору кредит позичальнику надається на 84 місяця з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 16 вересня 2015 року.
Згідно п. 4.4. договору поруки № 25/1 не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов`язання.
У ст. 599 ЦК зазначено, що зобов`язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином.
Враховуючи вищевикладене, можна дійти до висновку, що банк як кредитор відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України втрачає право вимоги до поручителя тільки після спливу шестимісячного строку після закінчення терміну остаточного погашення Кредитного договору, що зазначений в п. 1.2. Кредитного договору - 16 вересня 2015 року.
Правова позиція з цього питання є доволі сталою, що підтверджується Постановою Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року в якій зазначено, що у разі якщо у кредитному договорі строк виконання основного зобов`язання чітко визначений - то за таких обставин у банку виникає право пред`явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з дати закінчення кредитного договору, протягом наступних шести місяців.
Додатково зазначають, що відповідно до п.4.5. договору поруки № 25/1 сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 4 ст. 559 та ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України до 3 років для всіх грошових зобов?зань поручителя (в тому числі, але не виключно, щодо строку пред`явлення Кредитором вимоги до поручителя за цим договором, сплати поручителем суми кредиту процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені та інших платежів), що передбачені умовами цього договору.
Посилання відповідача на те, що Банк в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку річних до 25% не заслуговують на увагу, оскільки в додатку 3 до розрахунку загальної заборгованості розраховується пеня за несвоєчасне погашення кредиту по подвійній обліковій ставці Національного банку України, яка діє на період, за який сплачується пеня, від суми платежу, за кожний день прострочення.
Таким чином, враховуючи що облікова ставка НБУ постійно змінюється то Банк правомірно за період з 11 лютого 2014 року по 11 лютого 2015 року збільшив ставку пені з 13 до 28.
Доводи відповідача про те, що за період з 01 грудня 2010 року по 01 лютого 2015 року на її адресу не надходили повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом, є необгрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки 07.10.2014 р. банком на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 , поштою рекомендованим листом за вихідним № 1389 були направлені вимоги про усунення порушень перед Банком, із зазначенням, що у випадку непогашення заборгованості за договором поруки № 25 від 16.09.2008 р. в 30-денний строк з моменту отримання цієї вимоги, АТ «Ощадбанк» буде змушений звернутися до суду з відповідний позовом про стягнення заборгованості в судовому порядку. Оскільки вимога відповідачем не була виконана Банк звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду клопотання в якому на заявлених позовних вимогах наполягає у повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Просить справу розглянути за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлена, про що свідчить виклик до суду на сайті Судова влада України від 17.02.2021 р., в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву щодо позову не надала.
Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України в особі філії - Балтське відділення № 2822 ВАТ Ощадбанк" з ОСОБА_2 16 вересня 2008 р. укладено кредитний договір № 25 на суму 189 180,00 грн., з оплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних з терміном остаточного погашення не пізніше 16 вересня 2015 року.
Відповідно до положень зазначеного Кредитного договору та графіку погашення кредиту, позичальник зобов`язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки у встановлені строки.
У забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору між Банком та ОСОБА_1 16 вересня 2008 року укладено договір поруки № 25/1.
Банк належним чином виконав свої зобов`язання по Кредитному договору та здійснив видачу кредиту готівкою в сумі 189 180,00 грн.
Згідно п.п.3.3.4. Кредитного договору № 25 позичальник зобов`язався точно в строки, обумовлені цим Договором, погашати кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору на першу вимогу Банку в порядку, сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі.
Відповідно до п.п.3.3.6. Кредитного договору № 25 боржник зобов`язався відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього Договору.
Згідно п.п. 1.1. Договору поруки № 25/1 поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язання за кредитним договором № 25 від 16.09.2008 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.
Відповідно до п.2.1. Договору поруки у разі порушення боржником виконання зобов`язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому кредитним договором.
П.п.3.1. Договору поруки передбачено, що поручитель відповідає по зобов`язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник.
Відповідно до п.п.3.2. Договору поруки солідарні боржники залишаються зобов`язаними, перед кредитором до тих пір поки всі зобов`язання за кредитним договором не будуть виконанні повністю.
Однак, встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредитом позичальником не дотримуються. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого, індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, згідно з розрахунком заборгованості станом на 26.09.2016 р. сума боргу за кредитом становить 510 465,50 грн., яка складається із: прострочений основний борг по кредиту - 183 488,68 грн.; пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 26.06.2016 по 26.09.2016 - 168 809,58 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту за період з 26.09.2013 по 26.09.2016 - 141653,26 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту за період з 26.09.2013 по 26.09.2016 - 16 513,98 грн.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Частиною 1 ст. 1050 України передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу належного, допустимого та достовірного у відповідності до ст.ст. 77-79 ЦПК України щодо заперечень проти позову. Тому суд доходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на нормах закону і повинні бути задоволені.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 11-13, 76-81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором поруки № 25/1 від 16.09.2008 р. до кредитного договору № 25 від 16.09.2008 р. - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ Ощадбанк судові витрати в розмірі 6 382,80 грн..
Заочне рішення може бути переглянуте Уманським міськрайонним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача . Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя Леся Сергіївна Годік