Справа № 191/3685/21
Провадження № 2/191/1150/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондаренко Г.В.

за участю секретаря Заламай О.Ю.

розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нежитлову будівлю та земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на нежитлову будівлю та земельну ділянку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 17 вересня 2020 року між нею ОСОБА_1 , з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу належної їй нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, загальною площею 0.0184 гектарів, кадастровий номер :01:211:0005, розташованої за цією ж адресою.

Згідно даного договору позивач передала ОСОБА_2 170 000 гривень, а вона в свою чергу передала їй у власність зазначене нерухоме майно та правовстановлюючі документи на нього і зобов`язалась вчинити дії необхідні для нотаріального оформлення укладеного між ними договору купівлі-продажу, що підтверджується договором купівлі-продажу та розпискою про отримання грошових коштів.

Вищевказане нерухоме майно належало ОСОБА_2 на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду від 26 травня 2017 року по справі № 191/1341/17.

Позивач та ОСОБА_2 домовилися щодо усіх умов договору та вирішили звернутись до нотаріуса з приводу нотаріального посвідчення договору. Однак у зв`язку з введенням на усій території України карантину відповідно до Постанови КМУ від 11 березня 2020 року № 211, жоден нотаріус на той час не працював, тому відповідачем було запропоновано спочатку укласти договір у простій письмовій формі, а вже після того як буде знято карантин оформити договір купівлі-продажу нотаріально, на що позивач не заперечувала.

Зі свого боку позивач виконала усі умови договору, передавши ОСОБА_2 грошові кошти та отримавши у власність нежитлову будівлю, земельну ділянку, правовстановлюючі документи та ключі від будівлі, проте через деякий час після укладання договору купівлі-продажу, дізнавшись, про початок роботи нотаріусів, звернулась до ОСОБА_2 з приводу оформлення договору купівлі-продажу нотаріально. Однак відповідач, постійно посилаючись на брак вільного часу та продовження карантину, свої зобов`язання здійснити дії необхідні для нотаріального оформлення договору, передбачені договором не виконала, що в свою чергу унеможливлює оформлення позивачем права власності на зазначену нерухомість в установленому законом порядку.

Фактично позивач володіє вищевказаною нежитловою будівлею та земельною ділянкою з 17 вересня 2020 року, на свій розсуд та за власні кошти робить у будівлі ремонт, доглядає земельну ділянку.

Враховуючи вищевикладені обставини просить суд, визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 90.1 кв.м. та земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0.0184 гектарів, кадастровий номер :01:211:0005, укладений 17 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за нею ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 90.1 кв.м.

Визнати за нею ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0.0184 гектарів, кадастровий номер :01:21 1:0005.

Позивач та її представник ОСОБА_3 до початку підготовчого судового засідання надали суду заяви, якими просять розглядати справу без їх участі, позов підтримують у повному обсязі, просять його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явилася, але до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує, щодо їх задоволення. Також, надала суду заяву свого чоловіка ОСОБА_2 з яким відповідно до свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_1 від 26.02.2000 року, актовий запис № 80 перебуває у зареєстрованому 26.02.2000 року шлюбі, щодо згоди та відсутності заперечень останнього проти відчуження його дружиною ОСОБА_2 нежитлової будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, загальною площею 0.0184 гектарів, кадастровий номер :01:211:0005, розташованої за цією ж адресою, на підставі договору купівлі продажу від 17.09.2020 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на умовах передбачених цим договором.

Суд, дослідивши докази викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17 вересня 2020 року ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0.0184 гектарів, кадастровий номер :01:211:0005, розташованої за цією ж адресою ( а.с.7)

Згідно даного договору ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 170 000 гривень, а ОСОБА_2 передала їй у власність зазначене у договорі нерухоме майно і зобов`язалась нотаріально оформити даний договір.

Спірне нерухоме майно належало ОСОБА_2 на підставі ухвали Синельниківського міськрайонного суду від 26 травня 2017 року по справі № 191/1341/17, що також підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та Витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.12,13).

З позову та вказаного договору вбачається, що умови вказаного договору позивачка виконала у повному обсязі та передала на користь відповідача грошові кошти за вказану нежитлову будівлю та земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, загальною площею 0.0184 гектарів, кадастровий номер :01:211:0005, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 170 000 гривень 00 копійок. Відповідач також виконав умови зазначеного договору.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, за вказаним договором позивач набув права власності на вказаний будинок.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як встановлено судом, на даний час позивач не може розпорядитися належній їй нежитловою будівлею та земельною ділянкою для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вищезазначений договір укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нотаріально не посвідчено.

Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

З матеріалів справи вбачається, що сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачу у здійсненні права власності та розпорядження його майном, яке передбачене ч.1 ст. 319 ЦК України.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 13, 76-80, 81, 223, 247, 274-275, 280-281 ЦПК України, ст.ст. 16, 220, 319, 328, 638, ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нежитлову будівлю та земельну ділянку задовольнити у повному обсязі.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 90.1 кв.м. та земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0.0184 гектарів, кадастровий номер :01:211:0005, укладений 17 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 90.1 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0.0184 гектарів, кадастровий номер :01:21 1:0005.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя Г. В. Бондаренко