ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1347/20
провадження № 2/753/43/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2021 р.Дарницький районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Лужецької О.Р.,

при секретарі Григораш Н.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі по тексту - Позивач, ОСОБА_4 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - Відповідач, ОСОБА_5 ) про поділ майна подружжя, просив суд визнати за ним право власності на 3/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 09.09.2000 по 11.11.2013. Від шлюбу мають дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з ним. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.11.2013 у справі шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2019 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно та до повноліття дитини.

Під час шлюбу сторонами за спільні кошти було набуто квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 .

Враховуючи, що діти проживають з позивачем, перебувають на його утриманні, та наявну у відповідача заборгованість зі сплати аліментів, позивач вважає за можливе, на підставі ст. 70 СК України, визначити йому 3/4 частки квартири при поділі майна.

Ухвалою судді від 03.02.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження в підготовчому засіданні.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та просила суд їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача проти позову заперечували частково, пославшись на те, що відповідач має онкологічне захворювання, є інвалідом ІІІ групи, постійно по мірі своїх можливостей надає фінансову допомогу дітям, зокрема, надавала готівкові кошти, оплачувала частину вартості навчання старшого сина, придбавала все необхідне в школу для молодшого сина.

Заслухавши представників сторін, відповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази, та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Судом встановлено, що з з 09.09.2000 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який надалі рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.11.2013 було розірвано. Від шлюбу мають дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем.

Під час шлюбу сторонами за спільні кошти було набуто квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 .

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з вимогами ч. 1 та 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з вимогами ч. 1 та 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

На підставі ч. 1 та 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Згідно з вимогами ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

У відповідності до п.п. 4 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом в ході розгляду справи було встановлено, що спірна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , набута сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а відтак дане майно є спільною сумісною власністю сторін та їх частки в цьому майні є рівними.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що їх діти проживають разом із позивачем.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що утримання та виховання дітей, здійснюється виключно позивачем. Відповідач частково виконує рішення суду про стягнення аліментів.

Не надано позивачем і доказів того, що розмір цих аліментів є недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку дітей.

Тому, підсумовуючи викладене, посилання позивача, як на підставу збільшення його частки у спірній квартирі у відповідності до ст. 70 СК України, на те, що спільні діти сторін проживають разом з ним, а відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, суд не приймає в якості належного доказу для збільшення частки позивача при розподілі спірної квартири.

Таким чином, враховуючи, що спірна квартира була набута сторонами за час шлюбу в інтересах сім"ї і є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд дійшов висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем та відповідачем право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи спір у даній справі, суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, та з урахуванням вищенаведеного, дійшов висновку, що пред`явлений позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити згідно ст.141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.57, 60, 61, 68, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 16, 76-77, 81, 82, 83, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) право власності на Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) право власності на на Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 4355,70 грн.

В задоволенні інших вимог позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Р.Лужецька