С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
Справа № 760/6519/17
Провадження №2/760/430/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина
01 грудня 2021 року в місті Києві
Солом`янський районний суд м. Києва
у складі головуючого судді Коробенка С.В.
за участю секретаря Семененко А.Д.
представника Відповідача Примака А.А.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди, третя особа: Військова частина НОМЕР_2 .

ІІ. Описова частина
Позивач в квітні 2017 року звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України і просив стягнути з відповідача 1000000 гривень компенсації за спричинену йому моральну шкоду.
Свої вимоги Позивач мотивує тим, що він проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_3 та виконував бойові завдання в зоні проведення Атитерористичної операції на території Донецької та Луганської області.
Перебуваючи в зоні проведення АТО 15 листопада 2014 в результаті мінно-вибухового поранення отримав травми, у зв`язку з чим йому встановлено 1 групу інвалідності.
Згідно з випискою з акту огляду МСЕК до довідки АВ №0297439 поранення пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, та він потребує постійної сторонньої допомоги.
Позивач вказує, що внаслідок інвалідності, яку він отримав під час під час виконання військових обов`язків, він втратив здоров`я і до цього часу відчуває негативні наслідки поранення, у зв`язку з тим, що постійно вимушений лікуватись. Крім того, Позивач зазначає, що у зв`язку з інвалідністю він, як голова родини, не може зебзпечити повноцінне фінансування сім`ї, не може вести нормальний спосіб життя тощо.
Обґрунтовуючи свої вимоги, Позивач посилається на ст.17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою передбачено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

В якості третьої особи до участі у справі було залучено Військову частину НОМЕР_4 , яку в подальшому замінено на Військову частину НОМЕР_2 .
В судове засіданні Позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Представник Відповідача подав письмові заперечення, та судовому засіданні підтримав їх, наполягаючи на відсутності підстав для задоволення позову з огляду на те, що поранення Позивач отримав з власної необережності, і причинно-наслідкового зв`язку з діями Міністерства оброни України, чи його посадових осіб, поранення не має.
Третя особа участі свого представника у судовому розгляді не забезпечила.

ІІІ. Мотивувальна частина
Заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що у період проходження військової служби в зоні проведення Антитерористичної операції солдат ОСОБА_1 (Польова пошта НОМЕР_4 ) 15 листопада 2014 року на території стадіону колишнього профілакторію «Енергетик» в районі села Борівське Кремінського району Луганської області знаходячись на службі через власну необережність при поводженні з боєприпасами (граната РГД-5) отримав мінно-вибухову травму (закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, травматична енуклеація правого очного яблука, вогнепальне поранення лівого очного яблука з наявністю стороннього тіла, вогнепальне осколочне сліпе поранення лівої верхньої повіки, вогнепальне сліпе осколкове поранення верхньої третини передньої поверхні лівого стегна з пошкодженням поверхневої стегнової артерії ПСА та поверхневої стегнової артерії ПСВ, вогнепальні осколочні поранення м`яких тканин обличчя, верхніх та нижніх кінцівок паху, статевого органу; травматична ампутація лівої кісті, часткова ампутація правої кісті).
Обставини травми підтверджуються відповідною довідкою Військової частини Польова пошта НОМЕР_4 за №485 від 18.05.2015, яка складена на підставі акту спеціального розслідування від 30.04.2015 №628, проведеного згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_5 . (а.с. 54)
Стаття 56 Конституції України встановлює, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться в установленому законом порядку.
Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.
Цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою та вина.
Відповідно до пунктів 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відшкодування такої шкоди можливе лише якщо таке передбачене відповідним законом, що визначає порядок і умови її відшкодування. Також передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань.
Отже, обов`язок держави відшкодувати завдану військовослужбовцю моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України.
Враховуючи, що Міністерство оборони України у спірних правовідносинах є уповноваженим органом державного управління, воно має обов`язок компенсувати завдану позивачеві шкоду за наявності усіх складових цивільно-правової відповідальності, крім вини Міністерства оборони України у заподіянні шкоди, з урахуванням положень статті 1173 ЦК України.
Із матеріалів справи вбачається, що причиною виникнення інвалідності у ОСОБА_1 стали травми, пов`язані з проходженням ним військової служби, отримані, при цьому, з власної необережності.
Враховуючи, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я (пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України), суд вважає, що факт заподіяння Позивачеві моральних страждань внаслідок поранення є доведеним.
Разом з тим, наявність шкоди у Позивача не породжує у Міністерства оборони України безумовного обов`язку її компенсації, якщо за наслідками розгляду справи не встановлені такі складові цивільно-правової відповідальності, як неправомірна поведінка Відповідача, внаслідок якої позивачеві завдана моральна шкода.
При цьому, гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами (частина перша статті 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
До таких гарантій, зокрема, належить виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві (частина перша статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 16, 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанова Кабінету Міністрів України № 691 від 08 вересня 2015 року «Про особливості призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності резервістам, які безпосередньо брали (беруть) участь в антитерористичній операції».
Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 760/463/16-ц (касаційне провадження № 61-2125св18), у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 334/7452/16-ц (касаційне провадження № 61-9св17), у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 315/439/17 (касаційне провадження № 61-14498св18), у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 333/6091/16-ц (касаційне провадження № 61-19891св18), у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі справа № 760/5467/16-ц (касаційне провадження № 61-35788св18) ті інших.
Матеріали даної справи не містять доказів щодо протиправних дій або бездіяльності Міністерства оборони України, внаслідок яких Позивачеві заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманням поранення з наступним встановленням інвалідності.
Посилання позивача на правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 21 жовтня 2014 року у справі № 3-86гс14, є безпідставними, оскільки у цій справі були встановлені незаконні дії та бездіяльність військовослужбовців при здійсненні ними своїх повноважень, які стали підставою виникнення обов`язку у держави в особі Міністерства оборони України відшкодувати шкоду, завдану майну внаслідок вибуху військових боєприпасів у мирний час.

IV. Резолютивна частина
Керуючись статтями 23, 1167 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 12, 141, 81, 263, 264, 273 ЦПК України, суд вирішив:
1.У задоволенні позову відмовити.
2.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
3.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ;
Відповідач: Міністерство оборони України, місцезнаходження: м. Київ, пр. Повітрофлотський, будинок 6, Ідентифікаційний номер юридичної особи: 00034022;
Третя особа: Військова частина НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , Ідентифікаційний номер юридичної особи: НОМЕР_7 .

Суддя: