ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/4146/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ПОСТАНОГОВІЙ І.О.

за участю

позивач не з`явився;

відповідачі не з`явились;

треті особи не з`явились;

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка дії в свої інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орлової Маргарити Акопівни, за участю третіх осіб, які не заявляють вимог на предмет спору - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни та ОСОБА_4 , про визнання недійсним заповіту, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та скасування реєстраційних дій

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва на розгляді знаходиться вищезазначена цивільна справа. У своїй позовній заяві позивач ставить вимоги про визнання складеного ОСОБА_5 заповіту від 18.09.2018 року недійсним; та як наслідок, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину щодо нерухомого майна, зокрема: машиномісця АДРЕСА_1 , загальна площа 14,6 кв.м., квартири АДРЕСА_2 (загальна площа 124,9 кв.м., житлова площа 68,6 кв.м.), земельної ділянки, площею 0,12 га, кадастровий номер::06:002:0100, квартири АДРЕСА_3 в літ. «Ж», загальна площа 144,1 кв.м., житлова площа 128,6 кв.м.), житлового будинку АДРЕСА_4 (загальна площа 468,3 кв.м., житлова площа 100,7 кв.м.), а також скасування реєстраційних дій щодо вказаних об`єктів нерухомого майна.

При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Під час розгляду справи у судовому засіданні, судом виявлено, що позовна заява не відповідає вимогам стст. 175 та 177 ЦПК України, а саме позивачем не визначено вартість кожного об`єкту нерухомого майна щодо якого існує спір, не надано належних та допустимих доказів, що було з`ясовано після відкриття провадження.

Підпунктом а) п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

За аналізом наведених правових норм, суд вказує на те, що зазначення вартості кожного об`єкту нерухомого майна є обов`язковою вимогою до змісту заявленого позову задля визначення підсудності розгляду даної справи у відповідності до ст. 30 ЦПК України. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, а також дійсна вартість майна може підтверджуватись висновком суб`єкта оціночної діяльності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Водночас, у відповідності до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач може усунути вказані недоліки позовної заяви шляхом направлення до Дарницького районного суду м. Києва належних та допустимих доказів дійсної вартості об`єктів нерухомого майна щодо яких існує у даній справі спір.

Окрім того, суд роз`яснює позивачу, що у випадку невиконання вказаних недоліків у встановлений судом строк, позовна заяву буде залишена без розгляду у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись стст. 175, 177, 187 ,258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Встановити ОСОБА_1 строк сім днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом направлення до Дарницького районного суду м. Києва належних та допустимих доказів дійсної вартості об`єктів нерухомого майна щодо яких існує у даній справі спір.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.