ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/645/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №700/732/20 Категорія: 307000000 Пічкур С. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: :

Головуючого Нерушак Л.В.

Суддів Бородійчука В.Г., Єльцова В.О.

за участю секретаря Винник І.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ; Дібрівська сільська рада Лисянського району Черкаської області; ОСОБА_3 ; Білан Ю.А.;

особа, яка подає апеляційну скаргу - представник ОСОБА_1 - адвокат Гуденко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гуденка Євгена Анатолійовича на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 11 лютого 2021 року, постановлене під головуванням судді Пічкура С.Д., 11.02.2021 року у приміщенні Лисянського районного суду Черкаської області 11.02. 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дібрівської сільської ради Лисянського району Черкаської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

22.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , Дібрівської сільської ради Лисянського району Черкаської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, господарських споруд та земельної ділянки, що розташовані в с. Дібрівка, Лисянського району, Черкаської області. Позивач вказує в позовній заяві, що у встановлений законом строк на прийняття спадщини до нотаріальної контори він не звернувся, але вказаний строк для прийняття спадщини був ним пропущений з поважних причин, якими він вважає, є його хвороба та необізнаність про смерть батька.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 просив суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на три місяці.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 11 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Гуденко Євген Анатолійович до ОСОБА_2 , Дібрівської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Гуденка Є.А. оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Скаржник посилається, що 11.02.2021 року під час винесення оскаржуваного рішення, суд першої інстанції порушив вимоги ЦПК України, оскільки позивач ОСОБА_1 не просив суд розглядати справу в його відсутність, а лише просив зупинити провадження по справі до вирішення по суті іншої справи № 2311/1501/2012, яким без будь-яких правових підстав за відповідачем ОСОБА_2 було визнано в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , який зареєстрований на праві власності за батьком, ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , та право користування присадибною земельною ділянкою розміром 0,37 га, на якій розташований вказаний будинок.

В апеляційній скарзі зазначається, що розгляд судом позовної заяви про продовження строку на прийняття спадщини без участі позивача та його представника не передбачений діючим ЦПК України, що грубо порушує права позивача, зокрема, право довести в судовому засіданні наявними та допустимими доказами поважність пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Гуденко Є.А. просить скасувати рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 11 лютого 2021 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції або вирішити позовні вимоги по суті в суді апеляційної інстанції.

06 квітня 20021 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 - адвоката Бердичівського О.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву зазначається, що рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 11.02.2021 року було прийняте судом внаслідок повного, всебічного, об`єктивного дослідження всіх обставин, які мали значення для справи. Стосовно акту, на який посилається позивач ОСОБА_1 в підтвердження позовних вимог, складеного 06.09.2020 року, вказується, що діючим законодавством України не передбачено повноваження депутата міської ради щодо фіксування фактів, які мають юридичне значення, встановлювати та надавати оцінку фізичному стану особи, його фізіологічних кондицій. Складання даного акту виходить за межі повноважень депутата місцевої ради.

В свою чергу, розцінюючи його, як показання фізичної особи (свідка) ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , то представник відповідача вважає, що вищевказане протирічить положенням ЦПК України щодо безпосередності досліджень судом доказів та порядку допиту свідків.

У відзиві зазначається, що зі змісту наданих медичних довідок позивачем не вбачається встановлення такого стану позивача, який міг би йому перешкодити звернутися до уповноважених осіб з питань відкриття спадщини, враховуючи інститут представництва.

Щодо наданих довідок Черкаського обласного МСЕК та КП Ватутінська міська лікарня, то у відзиву вказується, що згідно до положень ЦПК України належними є докази, враховуючи саме дату відкриття спадщини, датовані періодом шести місяців з дати смерті спадкодавця.

Також представник відповідача у відзиві вказує, що сам по собі факт розірвання шлюбу в 2018 році не свідчить про те, що позивач ОСОБА_1 проживав один, був позбавлений будь-яких соціальних контактів з родичами або іншими особами, включаючи колишню дружину та дітей, а тому вказане не свідчить про існування перешкод для вступу у спадщину, після смерті батька. На підтвердження факту перешкоджання позивачу ОСОБА_1 вступити у спадщину зі сторони інших осіб, у тому числі відповідачів, позивачем не надано суду жодного доказу. Таким чином, позивачем ОСОБА_1 на обґрунтування своїх позовних вимог не було подано жодного належного та допустимого доказу, щодо пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті батька ОСОБА_5 .

У відзиві представник ОСОБА_2 - адвокат Бердичівський О.В. просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гуденка Є.А. на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 11 лютого 2021 року залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

14 квітня 2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло заперечення на відзив адвоката Бердичевського О.В. в інтересах відповідача ОСОБА_2 .

У запереченні зазначається, що постановою Черкаського апеляційного суду від 17 березня 2021 року, справа № 23/1501/2021 було задоволено апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 , адвоката Гуденко Є.А., рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 07.11.2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Дібрівської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно - відмовлено. Тому він вважає, що на даний час ОСОБА_2 не є стороною у справі, оскільки не прийняла спадщини, яка залишилася після смерті батька, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому не може вчиняти будь-яких процесуальних дій по справі.

Заперечуючи проти доводів, вказаних у відзиві представника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 просить скасувати рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 11.02.2021 року, яким було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14 квітня 2021 року від представника ОСОБА_4 - ОСОБА_9 подано заперечення на відзив адвоката Бердичевського О.В. в інтересах відповідача ОСОБА_2 .

Доводи даного заперечення в повній мірі є аналогічними доводам позивача ОСОБА_1 , викладених ним у запереченні на відзив адвоката Бердичевського О.В. в інтересах відповідача ОСОБА_2 .

У даному запереченні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_9 також просить скасувати рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 11.02.2021 року, яким було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області у відкритому судовому засіданні з повідомленням та викликом сторін до суду апеляційної інстанції.

Сторони про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними судових повісток про вручення, які містяться в матеріалах справи, оскільки судове засідання 05.05. 2021 року не відбулось із-за неотримання судових повісток відповідачем ОСОБА_2 та її представником, тому повторно розгляд справи був призначений на 11 травня 2021 року на 12 год., про що були повідомлені представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гуденко Є.А., та представник відповідача ОСОБА_4 , які заявилися в судове засідання апеляційного суду. Інші учасники справи були повідомлені відповідно до вимог цивільно - процесуального закону.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, який з?явився в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржника, апеляційний суд вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених вимог, прийшовши до висновку, що не вбачається підстав для визнання поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, так як обставини, на які посилається позивач, не є поважними та такими, що перешкоджали б позивачу подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк протягом шести місяців після смерті батька, оскільки позивач звернувся з даним позовом лише 22.09. 2020 року, тобто понад десять років дати смерті батька.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно даних свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02.09.2020 року, виданого повторно, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом № 2 від 21.03. 2010 року виконавчого комітету Тихонівської сільської ради Лисянського району Черкаської області ( а. с. 5) .

Згідно даних свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 02.04.1981 року позивач ОСОБА_1 є сином, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 (а. с. 6).

Після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на належне йому майно.

Із наявних матеріалів справи вбачається, що за свого життя ОСОБА_5 зробив розпорядження згідно заповіту від 03 березня 2010 року, що належна йому на праві власності земельна ділянка ( пай) на підставі Державного акту ІІІ-ЧР№ 049310, виданого Дібрівською сільською радою від 20 жовтня 2008 року, заповідається співжительці ОСОБА_10 , а в разі, коли вона помре до відкриття спадщини, не прийме її, відмовиться від її прийняття чи буде усунена від права на спадщину, то належну ОСОБА_5 земельну частку ( пай) він заповідає ОСОБА_4 ( а. с. 80).

Згідно заяви про прийняття спадщини від 18 травня 2010 року, спадкоємцем, який прийняв спадщину за заповітом є ОСОБА_4 , що підтверджується даними спадкової справи № 104 / 2010 на майно померлого ОСОБА_5 (а. с. 74, 75).

ОСОБА_10 відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4 , що вбачається із заяви від 18.05. 2010 року, зареєстрованої у Лисянській державній нотаріальній конторі , спадкова справа № 104/ 2010 року ( а. с. 76).

Із наявних матеріалів спадкової справи не вбачається, що спадкоємці за законом першої черги, діти померлого ОСОБА_5 , подавали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом згідно ст. 1217 ЦК України.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що визначено статтями 1220, 1222, 1270 ЦК України.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом та за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від прийняття спадкоємцями за заповітом, а також уразі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України в першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її згідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що встановлено ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов?язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду

від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц ( провадження № 61-12844св18).

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується із судом першої інстанції, що за встановлених судом обставин справи, наданих позивачем доказів на підтвердження поважності причин пропущення строку на подання заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті батька, відсутні підстави дійти висновку, враховуючи дату смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_1 , а звернення з позовом до суду позивачем здійснено лише 22 вересня 2020 року, що протягом такого тривалого періоду часу позивач постійно хворів та не міг подати заяву про прийняття спадщини, навіть за наявності у позивача 2 групи інвалідності.

Посилання позивача ОСОБА_1 стосовно необізнаності протягом такого тривалого часу понад 10 років про смерть батька, з яким він вказує, що не спілкувався та не підтримував стосунків, також не дають підстав для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що і було враховано судом першої інстанції, оскільки важливим є період саме протягом шести місяців після смерті, коли всі спадкоємці вирішують приймати спадщину чи ні, і відповідно подавати заяву про прийняття спадщини протягом визначеного законом строку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними, у визначеному законом порядку, та дослідженими в судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні, та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження позовних вимог в частині доведення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем ОСОБА_1 разом із позовною заявою були подані наступні докази, а саме: довідка КП Ватутінська міська лікарня від 07.09.2020 року; копія пенсійного посвідчення; акт депутата Ватутінської міської ради - Ступника О.В. від 06.09.2020 року; копія свідоцтва про розірвання шлюбу; довідки Черкаського обласного МСЕК від 16.07.2008 року, 18.08.2009 року від 29.09.2011 року, від 02.10.2013 року.

Разом з тим, апеляційний суд, вважає за важливе відзначити, що зі змісту вищезазначених медичних документів не вбачається встановлення такого стану позивача ОСОБА_1 , який би перешкоджав йому не лише протягом шести місяців після смерті батька, а на протягом 10 років після смерті батька звернутися до нотаріальної контори щодо отримання спадкового майна, довівши своє право на його отримання відповідно до вимог закону.

Посилання позивача ОСОБА_1 та його представника на серцево-судинні захворювання, другу групу інвалідності та непрацездатність, не є безпорадним станом, який би перешкоджав позивачу звернутися до уповноважених осіб з питань відкриття спадщини у строки, визначені законом.

Колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду та прийняття нового судового рішення про задоволення вимог позивача, оскільки судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як необізнаність позивача щодо смерті батька протягом десяти років.

Правова позиція, висловлена Верховним Судом у справі № 362/5972/18 у постанові від 16.12.2020 року, яка є обов`язковою для всіх судів, також вказує, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як необізнаність особи щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Посилання скаржника, що він розірвав шлюб, який розірвано у 2018 році, не свідчить про те, що позивач ОСОБА_1 проживав один та був позбавлений будь-яких соціальних контактів з родичами або іншими особами, включаючи колишню дружину, дітей, а тим більше не можуть підтверджувати про існування перешкод для вступу у спадщину та її прийняття у шестимісячний строк.

Таким чином, позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог не було подано належних та допустимих доказів в підтвердження позовних вимог, які б давали підстави суду для визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки з дати смерті спадкодавця пройшло понад 10 років, а докази на підтвердження поважності причин подання протягом шести місяців заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори також повинні відповідати періоду з часу відкриття спадщини до шести місяців, протягом яких особа має право подати заяву про прийняття спадщини, відкликати заяву чи відмовитись від прийняття спадщини.

Отже, вищевказані докази не підтверджують поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись із доводами скаржника, що не спілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок тривалої хвороби, в подальшому необізнаності про місце проживання, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька є поважними причинами, так як вважає, що позивач мав можливість дізнатись та отримати інформацію щодо свого батька, тому доводи позивача не підлягають задоволенню, так як судом не визнаються вказані ним обставини, як непереборні труднощі, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Також безпідставним є посилання скаржника на те, що є рішення суду, яким визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , який зареєстрований за ОСОБА_5 та земельну ділянку площею 2,8807 га.

Як вбачається із матеріалів справи рішення Лисянського районного суду Черкаськотї області від 07 листопада 2012 року скасовано, отже, на даний час втратило чинність, так як скасовано Черкаським апеляційним судом від 17 березня 2021 року за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування відмовлено.

Вказані обставини також не свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, так як не є перешкодою на вчинення спадкоємцем дій по прийняттю спадщини відповідно до норм цивільного права, оскільки всі спадкоємці за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , мають право на спадкове майно, яке не зазначено у заповіті спадкодавця.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі відносно порушення судом норм процесуального права та порушення прав позивача, що районний суд продовжив розгляд справи у його відсутність після відмови у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження не підлягають до задоволення, оскільки дана відмова судом постановлена окремою ухвалою від 11.02.2021 року, яка в апеляційному порядку не оскаржується.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов?язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, досліджені судом докази та норми матеріального права, що регулюють вказані правовідносини, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги не підлягають до задоволення.

Отже, доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, не спростовують висновків суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

Інших доводів, які б слугували підставою для скасування рішення суду, доводи апеляційної скарги не містять.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу - представника ОСОБА_1 - адвоката Гуденка Євгена Анатолійовича - залишити без задоволення.

Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 11 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дібрівської сільської ради Лисянського району Черкаської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 13 травня 2021 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

В.О. Єльцов