Справа № 664/3080/18
02 лютого 2021 року Цюрупинський районний суд
в складі: судді Бойко В.П.,
секретар судового засідання Сорока М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олешки Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визначення порядку користування земельною ділянкою, -
Позивач звернулася до суду із вказаним позовом.
В позовній заяві позивач зазначила, що 19.10.1991 року вона уклала шлюб із відповідачем і рішенням суду від 29.05.2018 року шлюб розірвано. За час перебування в шлюбі ними було збудовано житловий будинок у АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,15 га. Згодом площа земельної ділянки була збільшена до 0,3036 га. У сторін наявний спір щодо поділу даного майна та порядку користування відповідною земельною ділянкою. Просить розділити майно подружжя, визначити порядок користування земельною ділянкою.
Відповідачем подано відзив. який долучено до матеріалів справи.
Від позивача та відповідача 02.02.2021 року до суду надано заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до даної заяви сторони погоджуються із порядком поділу, запропонованим експертом у першому варіанті проведеної експертизи, але просять скоригувати поділ - сарай літ.І, що має 3 відокремлених об`єкти, а саме один з тих, що прилягає до сараю літ.В, присудити ОСОБА_1 , а підвал літ.Г виділити у спільне користування сторін.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи вказане, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 19.10.1991 року позивач уклала шлюб із відповідачем і рішенням суду від 29.05.2018 року №664/462/18 шлюб розірвано. За час перебування в шлюбі ними було збудовано житловий будинок у АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,15 га. Згодом площа земельної ділянки була збільшена до 0,3036 га. У сторін наявний спір щодо поділу даного майна та порядку користування відповідною земельною ділянкою. Судом перевірено належність спірного майна.
Для повного, всебічного та обгрунтованого розгляду справи, судом було призначено судову будівельно-технічну екпертизу.
Висновком експерта запропоновані варіанти поділу і сторони погоджуються на перший варіант із коригуванням. Просять сарай літ.І, що має 3 відокремлених об`єкти, а саме один з тих, що прилягає до сараю літ.В, присудити ОСОБА_1 , а підвал літ.Г виділити у спільне користування сторін. Враховуючи, що позивач та відповідач обидва погодили такий варіант поділу і це, на думку суду, не спричинить додаткових робіт по переплануванню та не змінить суті експертного висновку, суд вважає за можливе обрати перший варіант поділу майна та порядку землекористування із зауваженнями сторін.
Згідно з пунктами 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги є обґрунтованими та їх необхідно задовольнити в повному обсязі, із врахуванням висновку експерта та зауваженнями сторін, які вони погодили між собою особисто. При цьому сторони не наполягали на компенсаціях за перебільшення часток при поділі, оскільки погоджуються на поділ визначений експертом.
Питання про стягнення судових витрат не заявлялось.
На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 10, 141, 142, 200, 211, 247, 259-265, 294, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 60, 70 СК України, ст..ст. 368, 372 ЦК України, суд
Позовнi вимоги задовольнити.
Розділити спільне майно подружжя та виділити у власність ОСОБА_1 в житловому будинку з прибудовою в літ "А" з літ. "а", коридор 1, ванну кімнату 2, житлові кімнати 3 та 4, коридор І, опалювальну ІІа, ганок, а також господарьскі будівлі та споруди сарай літ."В", колодязь трубчатий №1 (1/2), огорожа №2 (1/2), хвіртка №4 (1/2), №5 ворота (1/2), зливна яма №6 (1/2).
Виділити у власність ОСОБА_2 в житловому будинку з прибудовою в літ "А" з літ. "а" житлову кімнату 5, житлову кімнату 6, кухню 7, опалювальну ІІ, господарські будівлі та споруди гараж літ."Д", літній душ літ."Є", колодязь трубчатий №1 (1/2), огорожа №2 (1/2), хвіртка №3, хвіртка №4 (1/2), ворота №5 (1/2), зливна яма №6 (1/2).
Сарай літ.І, що складається з 3 відокремлених об`єкти, а саме ту 1/3 частину, що прилягає до сараю літ.В, виділити у власність ОСОБА_1 , інші 2/3 частини сарая літ.І - виділити у власність ОСОБА_2
Підвал "п/д" під літньою кухнею визначити як об`єкт спільного користування позивача та відповідача.
В загальне користування співвласників визначити земельну ділянку V площею 475.4 кв.м на території двору, в тому числі під трубчатим колодязем № 1, зливною ямою № 6 з виходом у пров. Озерний .
Співвласнику ОСОБА_1 визначити в особисте користування три земельні ділянки І під будівлями на території двору та на території городу загальною площею 512,3 кв.м, з урахуванням ділянки загального користування обох співвласників 512,3 + 475,4/2 частка складає 1/2, в тому числі під частиною житлового будинку літ. «А», частиною прибудови літ. «а», підвалом, сараєм літ. «В» з виходом на ділянку загального користування V і далі у пров. Озерний .
Співвласнику ОСОБА_2 визначити в особисте користування три земельні ділянки II загальною площею 512,3 кв.м, з урахуванням ділянки загального користування обох співвласників частка складає 512,3+475,4/2 -1/2, в тому числі під частиною житлового будинку літ. «А» з прибудовою літ. «а», гаражем літ. «Д», літнім душем літ. «Є», туалетом літ. «Ж» з виходом на ділянку загального користування V і далі у пров. Озерний, а також вихід у пров. Озерний через хвіртку № 3 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя В.П.Бойко