РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021р. Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді - Зуб І.Ю.,

при секретарі - Щербань А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Кредитної спілки «Громада» (, місцезнаходження: 73001, м. Херсон, вул. Робоча, буд.52) про визнання недійсними додаткових договорів, захист прав споживачів фінансових послуг, стягнення суми заборгованості по вкладу та відсотках,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до Кредитної спілки «Громада», посилаючись на те, що між нею та КС «Громада» був укладений договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, строк дії договору визначений в договорі. Строковий внесок здійснено на підставі квитанції до прибуткового касового ордеру. В позові зазначено, що відповідно до умов Договору встановлена процентна ставка за внеском. Додатковий договір № 1 укладений щодо пунктів, яких не існувало в попередньому, є недійсним в силу положень закону. Додатковий договір №2 містить несправедливі умови.

Просить визнати недійсним додатковий договір № 1 до Договору № 2363; взнати недійним додатковий договір №2 до Договору № 2363, стягнути з відповідача на користь позивача суму неповернутого вкладу станом на 29.02.2020 року за договором № 2363 від 30.08.2019 року в розмірі 91230,00 грн., що складається з 80000,00 грн. заборгованості за вкладом, 11230,00 заборгованості за процентами.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 04.01.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного провадження без повідомлення осіб.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. З якого вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги позивача передчасними, такими що не враховують існуючу складну скрутну ситуацію і вимоги чинного законодавства, зокрема вимоги ст. 617 ЦК України в частині звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання внаслідок випадку або непереборної сили у зв`язку із запровадженням карантину, тобто наявністю форс-мажору.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.03.2021 року постановлено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час слухання справи повідомлявся, причини неявки не відомі.

Враховуючи наведене справа розглядалась у відсутності сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Згідно із ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

30.08.2019р. між сторонами у справі був укладений договір №2363 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок без можливості довнесення. За умовами даного договору вкладник вносить строковий внесок члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти на внесок на умовах встановлених цим договором.

Відповідно до пункту 1.2. Договору вкладу сторони погодили, що договір укладено строком 6 (шість) місяців. Днем початку строку дії є 30.08.2019 р. Днем закінчення строку дії договору 29.02.2020 р.

Відповідно до умов договору вкладу вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 80000,00грн. Процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 28% процентів річних. Процентна ставка - фіксована. Виплата процентів здійснюється в кінці дії договору на вимогу вкладника, що пред`являється в усній або письмовій формі.

На виконання умов договору вкладу позивачем внесені грошові кошти в сумі 80000,00грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 4277 від 30.08.2019 р.

Вимогу про повернення грошових коштів від позивача за договором № 2363 та нарахованих відсотків, відповідачем отримано 23.11.2020 року, що вбачається з відмітки на копії вимоги.

03.03.2020 року між сторонами у справі укладено додатковий договір № 1 до Договору № 2363, яким викладено п. 1.3 в іншій редакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Додатковим договором № 1 від 03.03.2020 року внесені зміни в п. 1.3 договору № 2363, проте даного пункту не містить основний договір, тому додатковий договір № 1 від 03.03.2020 року не є спрямований на настання певних наслідків.

За таких обставин не дотримано вимог ст. 203 ЦК України при укладенні договору № 1 від 03.03.2020 року, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, встановлює його недійсність.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Таким чином, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 215 ЦК України, що недійсність додаткового договору № 1 від 03.03.2020 року прямо встановлена законом, то його визнання недійсним судом не вимагається у зв`язку із його нікчемністю.

30.08.2020 року між сторонами укладено додатковий договір № 2 до договору № 2363. Враховуючі нікчемність правочину від 03.03.2020 року, даний договір укладено поза межами дії договору № 2363 від 30.08.2019 року, тому він не спрямовани на реальне настання правових наслідків до договору, термін дії якого, сплив.

З підстав, викладений вище, суд дійшов висновку, що додатковий договір № 2 від 30.08.2020 року не відповідає вимог ст. 203 ЦК України й у відповідності до ч. 2 ст. 215 ЦК України й визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Таким чином позовні вимоги в частині визнання недійсними додаткового договору № 1 від 01.03.2020 року та додаткового договору № 2 від 30.08.2020 року до договору № 2363 від 30.08.2019 року задоволенню не підлягають.

До відзиву відповідачем не долучено доказів реагування на звернення позивача, що дає підстави вважати, що дані заяви залишено відповідачем без реагування та відповідно й без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про кредитні спілки", кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Згідно з ч.ч.1, 3, 5, 6 ст. 10 Закону України "Про кредитні спілки", членами кредитної спілки можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають на території України, об`єднані хоча б за однією з ознак, зазначених у частині першій статті 6 цього Закону, мають повну цивільну дієздатність, з урахуванням обмежень, передбачених частиною другою цієї статті. Прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв`язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки. Членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок. У разі коли вступний та обов`язковий пайовий внески сплачено у різні дні, першим днем членства вважається день сплати обов`язкового пайового внеску. Днем припинення членства у кредитній спілці вважається день прийняття загальними зборами членів кредитної спілки або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення.

Члени кредитної спілки мають право: брати участь в управлінні справами кредитної спілки, обирати та бути обраними до її органів управління; вносити пропозиції на розгляд органів управління кредитної спілки; одержувати від кредитної спілки кредити та користуватися іншими послугами, які надаються членам кредитної спілки відповідно до її статуту; одержувати інформацію про діяльність кредитної спілки, ознайомлюватися з річними балансами, фінансовими звітами, протоколами засідань органів управління кредитної спілки та іншими документами щодо діяльності кредитної спілки; одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки; вийти з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому цим Законом та статутом кредитної спілки (ч. 1 ст. 11 Закону України "Про кредитні спілки").

Статтею 23 Закону України "Про кредитні спілки" визначено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності.

Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо.

Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об`єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом.

Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконанням сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Щодо твердження відповідача про наявність форс-мажорних обставин, то їх суд виходить з наступного.

У п. 4.2. Договорів, зазначено перелік обставин, які сторони віднесли до таких, які не могли передбачити або запобігти, і на час їх дії сторони звільняються від виконання зобов`язань. Карантину в даному переліку немає.

Доказів повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин з боку відповідача не надано.

Зміни до договорів шляхом укладення додаткової угоди, для врегулювання питання введення карантину сторонами не укладались.

Сертифікат Торгово-Промислової палати про наявність форс-мажорних обставин відповідачем не долучено.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 ЗУ Про торгово-промислові палати в Україні форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Серед невичерпного переліку форс-мажорних обставин у цій нормі знаходиться і карантин.

Разом з тим саме по собі запровадження всеукраїнського карантину не є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання абсолютно всіх договірних зобов`язань. Зацікавлена сторона повинна довести, що вона не в змозі виконувати конкретні зобов`язання і що цю неможливість зумовив саме карантин. Тобто особа має обґрунтувати наявність причинно-наслідкового зв`язку між встановленим карантином та неможливістю виконання своїх зобов`язань за договором.

Тобто при вирішенні питання щодо впливу обставин непереборної сили має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

На необхідність доведення обставин форс-мажору також вказується в Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980, яка набула чинності для України 01.02.1991. В статті 79 зазначеної Конвенції більше детально визначено порядок дій сторін щодо звільнення від відповідальності у випадку виникнення форс-мажору.

Виходячи з наведенного, суд не бере до уваги твердження відповідача про неможливість виконання умов договору унаслідок настання форм-мажорних обставин.

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим зобов`язанням є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Виходячи з зазначеного, встановлено, що відповідач не виконав умови договорів щодо повернення коштів за договором та нарахованих відсотків.

У розрахунку позивача, зазначеному в позові, за договором № 2363, сума вкладу становить 80000,00 грн., 28 % 11230,00 грн.

Суд приймає до уваги даний розрахунок, вважає його таким, що відповідає умовам договору, доказів іншого не надано.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач як споживач, була звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд вважає необхідним відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, враховуючи вимогу матеріального характеру в сумі 912 грн. 30 коп.

Керуючись ст. ст. 1, 10, 23 Закону України «Про кредитні спілки», ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. ст. 525, 526, 617, 629 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-83, 89, 141, 229, 263-265, 267, 288, 352, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Кредитної спілки «Громада» (, місцезнаходження: 73001, м. Херсон, вул. Робоча, буд.52) про визнання недійсними додаткових договорів, захист прав споживачів фінансових послуг, стягнення суми заборгованості по вкладу та відсотках задовольнити частково.

Стягнути з Кредитної спілки «Громада» (, місцезнаходження: 73001, м. Херсон, вул. Робоча, б.52) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) суму коштів за договором № 2363 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 30.08.2019 року в розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 грн. суми вкладу та 11230 (одинадцять тисяч двісті тридцять) грн. 00 коп. відсотків.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Кредитної спілки «Громада» (, місцезнаходження: 73001, м. Херсон, вул. Робоча, б.52) на користь держави судовий збір у розмірі 912 (дев`ятсот дванадцять) грн. 30 (тридцять) коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено (враховуючи робочі дні без врахування вихідних) 24.05.2021 року.

СуддяІ. Ю. Зуб