Номер провадження: 22-ц/813/7850/21
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

27.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року по цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № № 0 від 26 січня 2007 року станом на 31.07.2015 року у розмірі 79 745, 80 доларів США, пені у розмірі 21270,12 гривень, з яких: 76759,73 доларів заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 3175,35 доларів США за строк з 25.07.2014 року по 31.07.2015 року; 2986,07 доларів США заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 2355,42 доларів США за строк з 01.03.2015 року по 24.07.2015 року; 14487,89 гривень пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 26.08.2014 року по 31.07.2015 року; 6782,23 гривень гривні пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 26.08.2014 року по 31.07.2015 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Дане рішення суду мотивоване тим, що 26.01.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0. З метою забезпечення виконання зобов`язань за цим договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 26 січня 2007 року укладено договір поруки. Відповідальність боржника та поручителя є солідарною. Позичальник умови кредитного договору № 0 від 26 січня 2007 року належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 31.07.2015 року утворилась заборгованості по кредиту та процентах. Банком направлено на адреси відповідачів вимоги від 30.06.2015 року про повне дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором, зі змісту яких вбачалось, що у випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги з 41 календарного дня з дати відправлення повідомлення (Вимоги) про дострокове повернення кредиту АТ «УкрСиббанк» вимагає виконання зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 січня 2007 року. На підтвердження правової позиції позивача надано довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором № 0 від 26 січня 2007 станом на 31.07.2015 року. Відповідно до умов Кредитного договору строк його дії до 26 січня 2028 року, позичальник ОСОБА_2 припинив виконання умов договору з 27.11.2014 року, досудова вимога направлена поручителю 30.06.2015 року, позов до поручителя пред`явлено 25.08.2015 року, тобто в межах строку позовної давності. Оскільки на час розгляду справи доказів щодо часткового або повного погашення боргу до суду не було надано, суд ухвалив рішення про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, 15.04.2021 року ОСОБА_1 , через засоби поштового зв`язку, подала до суду апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду з тих підстав, що апелянт не була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції, дізналась і ознайомилась з повним текстом рішення суду лише 07 квітня 2021 року. З цих підстав просить поновити строк.

Ознайомившись з апеляційною скаргою, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з наступним.

Приписи статті 354 ЦПК України встановлюють, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Матеріалами справи встановлено, що оскаржуване рішення суду ухвалено Малиновським районним судом м. Одеси у судовому засіданні за відсутності учасників справи - 05 березня 2020 року. Повний текст рішення виготовлено 05 березня 2020 року.

З апеляційною скаргою на вказане рішення суду апелянт звернулась до суду, через засоби поштового зв`язку, 15 квітня 2021 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Ставлячи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, апелянт зазначає, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції.

Проте, зазначене твердження апелянта спростовується матеріалами справи.

Так, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 18.09.2015 року отримала судову повістку про виклик до суду на 08.12.2015 року по справі № 521/13780/15-ц за адресою, що вказана в позовній заяві: АДРЕСА_1 , та як вбачається з даного повідомлення, остання розписалась в цьому повідомленні (а. с. 59 т. 1).

Також, з матеріалів справи вбачається, що з метою розгляду справи 11.11.2015 року районним судом зроблено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області про витребування відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 (а. с. 73 т. 1).

При цьому, судова повістка про розгляд справи на 03.11.2015 року на 11-00 год., що надіслана на потову адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ., повернулась до суду з відміткою пошти: «за перебігом терміну» (а. с. 77 т. 1).

Разом з тим, матеріали справи містять клопотання ОСОБА_1 по справі № 521/13780/15-ц, що подано до місцевого суду 25.11.2015 року, в якому заявник просила суд перенести судове засідання з 26.11.2015 року на іншу дату. При цьому, в клопотанні заявник вказала контактну адресу: АДРЕСА_1 (а. с. 83 т. 1).

В той же час, судова повістка про розгляд справи на 26.11.2015 року на 10-00 год., що надіслана на потову адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ., також повернулась до суду з відміткою пошти: «за перебігом терміну» (а. с. 87 т. 1).

Проте, судові повістки про розгляд справи на 16.12.2015 року на 17-00 год., що надіслані на потову адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ., вже повернулась до суду з відміткою пошти: «по АДРЕСА_2 усього 108 квартир. Напишіть правильно адресу» (а. с. 96-97 т. 1).

08.12.2015 року до районного суду надійшла відповідь відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 18.11.2015 року про те, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 98 т. 1).

Надалі, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що направлено за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 отримала 15.01.2016 року судову кореспонденцію по справі № 521/13780/15-ц (а. с. 113 т. 1).

Наступна судова кореспонденція, що районним судом надсилалась на адресу ОСОБА_1 , поверталась до районного суду, у зв`язку з неотриманням.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України (в редакції закону до 15.12.2017 року) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається, зокрема, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 була повідомлена про розгляд справи № 521/13780/15-ц у суді першої інстанції, зокрема, принаймні про судове засідання по справі на 26.11.2015 року на 10-00 год.

Крім того, матеріали справи містять копію довіреності від 25.11.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , яка проживає: АДРЕСА_1 , за попередньо укладеним усним договором цією довіреністю уповноважила ОСОБА_2 та ОСОБА_3 бути її представниками при вирішенні будь-яких питань, що стосуються захисту її прав та законних інтересів, в тому числі з усіх питань, пов`язаних із веденням її судових справи у всіх судових органах (місцевих, господарським, адміністративних, третейських судах, апеляційних та касаційних інстанціях) з усіма правами, наданими законом позивачу, заявнику, скаржнику, відповідачу, третій особі, підозрюваному, обвинувачуваному, підсудному та потерпілому, в тому числі з правом пред`явлення позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову повністю або частково, зміни підстав або предмета позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду. Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренком Є.С. та зареєстрована в реєстрі № 4567. Довіреність видана на три роки і була дійсна до 25.11.2018 року (а. с. 120 т. 1).

Слід зазначити, що ОСОБА_2 , який також є учасником даної справи, та ОСОБА_3 , яка також була уповноважена на представництво ОСОБА_2 , в межах даної справи повідомлялись про її розгляд та звертались до суду з клопотаннями та заявами в інтересах відповідача ОСОБА_2 .

Апеляційний суд наголошує, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечило б рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних відносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Із практики ЄСПЛ також випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці ЄСПЛ.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року в справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У § § 46, 47 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, § § 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Таким чином, апеляційним судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 повідомлялась про розгляд справи № 521/13780/15-ц в суді першої інстанції. При цьому, знаючи про розгляд справи в суді першої інстанції та надавши повноваження представникам для захисту її прав в суді, ОСОБА_1 не вжила заходів для реалізації наданих цивільним процесуальним законодавством прав як учасника справи, не забезпечила продовження повноважень представників для представництва її інтересів в суді, не вчинила дій для своєчасного отримання інформації про стан розгляду справи та, відповідно, для своєчасного отримання копії судового рішення у справі.

Доказів про виникнення обставин непереборної сили, що могли слугувати підставою пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянтом до апеляційної скарги не додано та матеріалами справи не встановлено.

Враховуючи наведене, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для висновку про існування випадків передбачених пунктами 1, 2 частини 2 статті 358 ЦПК України (неповідомлення особи про розгляд справи або не залучення особи до участі в справі; пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок непереборної сили), що перешкоджають відмові у відкритті апеляційного провадження у зв`язку зі спливом строку (один рік з дня складення повного тексту судового рішення) в порядку частини 2 статті 358 ЦПК України.

При таких обставинах підлягає застосуванню частина 2 статті 358 ЦПК України в якості підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з спливом строку на апеляційне оскарження одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

З огляду на зазначене та враховуючи зазначенні положення процесуального законодавства, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року.

Слід зазначити, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року по цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію цієї ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, для відома.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Судді Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе

О.В. Князюк

С.О. Погорєлова