Справа № 298/513/21
Номер провадження 2-о/298/17/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпастької області в складі:

головуючої судді Лютянської М.С.

при секретарі Келешовчак І.І.

заявника ОСОБА_1

її захисника Нитка Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Великий Березний цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , де заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального прпису стосовно ОСОБА_2 . В заяві посилається на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14 березня 2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі , в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дитина: ОСОБА_4 . Більше року їхнє сімейне життя не ладиться і постійно погіршується. Починаючи з літа 2020 року, шлюбні відносини фактично припинено. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На фоні постійних незгод в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка ОСОБА_2 почала бути занадто агресивною, він почав погрожувати ОСОБА_1 та її рідним фізичною розправою. ОСОБА_1 зазнає постійного психологічного насильства з боку ОСОБА_2 . На її адресу систематично надходять погрози відібрання дитини та вивезення її за кордон, як в телефонних розмовах, так і в текстових повідомленнях. 16.04.2021 року ОСОБА_2 за місцем їхнього спільного проживання: АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї дружини в присутності малолітньої доньки домашнє насильство в сім`ї, а саме: погрожував, принижував, завдавав психологічний тиск, зламав стілець та розбив люстру, що підтверджується відеозаписом. Заявниця сильно злякалась за своє життя та життя своєї дитини, внаслідок чого вона викликала поліцію. Інспектором СР ППВП №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Наразі у провадженні Великоберезнянського районного суду Закарпатської області перебуває справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 . ОСОБА_1 є потерпілою особою у даному адміністративному правопорушенні. Також працівником поліції було складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 114366 терміном на одну добу. Отже, існує ризик продовження у майбутньому домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, вивезення малолітньої дитини ОСОБА_4 за кордон, що підтверджується як переписками, матеріалами відеозапису, протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, видачею термінового заборонного припису та діями, у зв`язку з чим заявниця і звертається до суду з даною заявою.

Заявник ОСОБА_1 та її захисник Нитка Я.М в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених законом України Про запобігання та протидію домашньому насильству.

Статтею 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству визначено значення термінів, які вживаються в законі, зокрема: домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь: психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для житті стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини1 статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на наведені правила Закону, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Такий висновок зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 21.11.20218 року у справі № 756/2072/18.

В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 є подружжям, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Також встановлено, що заявник та заінтересована особа проживають за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи. У шлюбі у них народилася дитина: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 . Також заявником додано до заяви смс-повідомлення, у змісті яких містяться погрози в сторону заявника та погрози про відібрання дитини. 16 квітня 2021 року працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 .

Відповідно до п.п.6,8 ч.1 ст1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

За тлумаченням статі 3 Європейської Конвенції, Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб ( не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати.

У рішенні Європейського Суду по справі Опуз проти Туреччини (Opuz v.Turkey no.33401/02,09.06.2009) суд дав характеристику зобов`язань держави у зв`язку з насильством в сім`ї, визнавши серйозність домашнього насильства в Європі, та підкресливши відповідальність, з якою держави повинні вживати відповідних заходів з метою протидії цьому порушенню прав людини. У своєму рішенні Суд підкреслив, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також вказав, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливим є наявність ефективних механізмів їх реалізації.

Виходячи з наведеного, з урахуванням показань заявниці та відомостей, які містяться у матеріалах справи, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство щодо заявниці, є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, такі ризики є реальними та підтверджуються дослідженими доказами, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту ОСОБА_2 необхідно видати обмежувальний припис та покласти на нього обов`язки.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч.2 ст. 350-8 цього Кодексу про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання ( перебування) заявника.

В силу ч.3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись п.п.6,7,8 ч.1 ст.1 п.4, ч.2 ст. 26, п.2 ч.1 ст. 24 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству ст.ст. 12,13,81,141,263,265,350-1- 350-8 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву, подану ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , де заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Туреччини, мешканця АДРЕСА_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки:

- Заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці проживання ОСОБА_1 та їхньої дочки ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- Заборонити ОСОБА_2 наближатися на 50 метрів до місця проживання, навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 та їхньої дочки ОСОБА_4 ;

- Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Встановити строк дії обмежувального припису шість місяців.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копію рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуюча М.С. Лютянська