_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/379/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

заінтересована особа:

Одеська міська рада,

про встановлення факту належності

правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 31.08.2021 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з заявою про встановлення факту належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , серії ЯЯЯ №275805, видане 16.12.2005 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради, на ім`я ОСОБА_2 , посилаючись на наявність помилки у правовстановлюючому документі, що перешкоджає їй отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 08.09.2021 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 08.09.2021 року витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бичіхіної О.Ю. належним чином завірені копії документів спадкової справи №21/2021, заведеної до майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , які надійшли до суду 05.11.2021 року.

У судове засідання призначене на 24.11.2021 року заявниця не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлена належним чином, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи Одеської міської ради, у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючою до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_1 , про що 25.09.1997 року Відділ реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністра2ції виконкому Одеської міської ради складено актовий запис №973, в якому батьками зазначено: батько ОСОБА_3 , матір ОСОБА_4 .

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , про що Київським райвідділом ЗАГС м. Одеси 27.12.1968 року складено актовий запис №2028, в якому батьками зазначено: батько ОСОБА_2 (російською ОСОБА_5 ), матір ОСОБА_6 (російською ОСОБА_7 ).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 є дідусем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 83 років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис №3706.

Внаслідок смерті особи відкривається спадщина (ст.1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч.1 ст.1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

У відповідності до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. (ч.1,2 ст. 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Статтею 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь.

Отже, як вбачається внаслідок смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на належне останньому за час життя майно.

26.08.2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бичіхіною О.Ю. на підставі заяв спадкоємців заведено спадкову справу №21/2021 до майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З належним чином завіреної копії вказаної спадкової справи, витребуваної судом на підставі ухвали суду від 08.09.2021 року судом встановлено, що 26.08.2021 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 склали заяви, як спадкоємці першої черги, про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є онучкою померлої. ОСОБА_6 також склала заяву, що не претендує на частку у спільному сумісному майні подружжя з померлим ОСОБА_2 , а саме на ѕ частки квартири АДРЕСА_1 .

Тієї ж дати, ОСОБА_1 надала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини за законом після сперті дідуся ОСОБА_2 .

З матеріалів спадкової справи вбачається, що з заявами про прийняття спадщини та/або відмовою від її прийняття більше ніхто не звертався.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бичіхіної О.Ю. від 26.08.2021 року за №143/02-14, ОСОБА_1 роз`яснено про неможливість видати свідоцтво про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно ѕ часток квартири АДРЕСА_1 , з огляду на те, що у свідоцтві про смерть особи, ім`я померлого зазначено, як ОСОБА_8 , а у правовстановлюючих документах на майно ОСОБА_8 , за наслідком чого спадкоємцю роз`яснено право на звернення до суду з цією заявою, що стало підставою для її пред`явлення.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 (із змінами), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, ; не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З поданих до суду документів вбачається, що 16.12.2005 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради було видано свідоцтво серії НОМЕР_4 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_2 , за наслідком чого 03.02.2006 року КП «ОМБТІ та РОН» проведено реєстрацію права власності на вказану квартиру саме за ОСОБА_2 , про що в книзі 598пр-96 складено запис №3011.

У відповідності до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності за №280604049 від 22.10.2021 року вбачається, що станом на 22.10.2021 року ОСОБА_2 належить на праві власності ѕ частки вказаної квартири АДРЕСА_1 , ј частка якої належить ОСОБА_1 .

У той же час судом встановлено, що у відповідності до довідки №П1-251534-ю/л від 27.09.2021 року про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території міста Одеси, судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 з 22.02.2006 року був зареєстрований саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до поданої до суду копії державного акту серії ЯА «546802, виданого 07.06.2007 року Веселинівською райдержадміністрацією вбачається, що в останньому засвідчено, що ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

При викладених обставинах, оцінивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, а також надавши оцінку кожному доказу окремо, суд дійшов до висновку, що факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , серії ЯЯЯ №275805, видане 16.12.2005 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради, на ім`я ОСОБА_2 , слід вважати встановленим, що пов`язано через різний переклад ім`я особи з російської мови «Николай» на українську у правовстановлюючих документах на особу, як « ОСОБА_8 » та нерухоме майно « ОСОБА_8 », за наслідком чого заявниця позбавлена можливості оформити свої спадкові права на спадщину після смерті дідуся.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За наслідком викладеного, суд вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та підлягаючою до задоволення.

Керуючись ст.ст. 77, 81, 293, 294, 315 ч.1, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), заінтересовані особи: Одеська міська рада (місцезнаходження: 65004, м. Одеса, пл. Думська, 1), про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити юридичний факт, що свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , серії ЯЯЯ №275805, видане 16.12.2005 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради, на ім`я ОСОБА_2 , належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.