справа № 208/5291/20
№ провадження 2/208/715/21
РІШЕННЯ

Іменем України

22 січня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення інфляційних витрат та 3% річних , -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення інфляційних витрат та 3% річних, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25.07.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений кредитний договір № CLN-303/066/2006 за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 51000,00 доларів США.

Згідно п.3 ч.1 кредитного договору за користування кредитними коштами встановлена фіксована процентна ставка 11 % відсотків річних .

Пунктом 1.9.1 ч.2 кредитного договору встановлено, що незважаючи на інші положення цього договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором в тому числі, але не виключно, встановлених п.2.3.7 та ст. 3 цих договорів) та/або умов договору поруки.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст.ст. 512,514, 1077- 1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CLN-303/066/2006 від 25.07.2006 року, укладеним між Закритим акціонерними товариством «ОТП Банк» та відповідачем.

Таким чином, у відповідності до ст.ст. 512,514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України до позивача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, позивач змушений був звернутися до суду для захисту своїх прав.

12.12.2011 року Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області №2-516/2011 позовні вимоги позивача було задоволено та стягнуто з відповідачів солідарно суму боргу за кредитним договором № CLN-303/066/2006 від 25.07.2006 року у сумі 462 960 гривень 08 копійок, витрати по сплаті судового збору у розмірі та по 850 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та по 60 грн. у відшкодування витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи з кожного. Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили стягнуто заборгованість саме у національній валюті - гривні..

Вищевказане рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.12.2011 року по справі № 2-516/2011 на сьогоднішній день фактично не виконано.

Даний факт підтверджується наступними доказами: розрахунком ТОВ «ОТП Факторинг» про стан боргу від 28.07.2020 р., постановою Заводського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області № 50026323 від 28.09.2018 р. роздруківкою інформації з автоматичної системи виконавчого провадження по боржнику ОСОБА_2 .

Згідно з розрахунку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стан боргу від 28.07.2020 р. заборгованість за кредитним договором № CLN-303/066/2006 від 25.07.2006 р. не погашена та складає:264 082,62 грн. заборгованість по кредиту, 13 118,56 грн. пеня,

Отже, Позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором № CLN-303/066/2006 від 25.07.2006 року в сумі 76 403,52грн. за останні 3 роки, що передували зверненню до суду, зокрема :

- 52605,13 грн. - інфляційні втрати за період з 28.07.2017 року по 28.07.2020 року;

- 23 798,39 грн. - заборгованість по 3% річних за період з 28.07.2017 року по 28.07.2020 року.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 нього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку з цим, позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» інфляційні втрати та 3% у загальній сумі 76 403,52 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Відповідач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, зазначивши, що визначення в договорі грошові зобов`язання в іноземній валюті унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов`язаних зі знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті.

Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № CLN-303/066/2006 від 25.07.2006 р. ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 51000,00 доларів США.

Згідно п.3 ч.1 кредитного договору за користування кредитними коштами встановлена фіксована процентна ставка 11 % відсотків річних .

Пунктом 1.9.1 ч.2 кредитного договору встановлено, що незважаючи на інші положення цього договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором в тому числі, але не виключно, встановлених п.2.3.7 та ст. 3 цих договорів) та/або умов договору поруки.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст.ст. 512,514, 1077- 1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CLN-303/066/2006 від 25.07.2006 року, укладеним між Закритим акціонерними товариством «ОТП Банк» та відповідачем.

Таким чином, у відповідності до ст.ст. 512,514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України до позивача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, позивач змушений був звернутися до суду для захисту своїх прав.

12.12.2011 року Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області №2-516/2011 позовні вимоги позивача було задоволено та стягнуто з відповідачів солідарно суму боргу за кредитним договором № CLN-303/066/2006 від 25.07.2006 року у сумі 462 960 гривень 08 копійок, витрати по сплаті судового збору у розмірі та по 850 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та по 60 грн. у відшкодування витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи з кожного. Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили стягнуто заборгованість саме у національній валюті - гривні..

Вищевказане рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.12.2011 року по справі № 2-516/2011 на сьогоднішній день фактично не виконано.

Даний факт підтверджується наступними доказами: розрахунком ТОВ «ОТП Факторинг» про стан боргу від 28.07.2020 р., постановою Заводського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області № 50026323 від 28.09.2018 р. роздруківкою інформації з автоматичної системи виконавчого провадження по боржнику ОСОБА_2 .

Згідно з розрахунку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стан боргу від 28.07.2020 р. заборгованість за кредитним договором № CLN-303/066/2006 від 25.07.2006 р. не погашена та складає:264 082,62 грн. заборгованість по кредиту, 13 118,56 грн. пеня.

Отже, Позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором № CLN-303/066/2006 від 25.07.2006 року в сумі 76 403,52грн. за останні 3 роки, що передували зверненню до суду, зокрема :

- 52605,13 грн. - інфляційні втрати за період з 28.07.2017 року по 28.07.2020 року;

- 23 798,39 грн. - заборгованість по 3% річних за період з 28.07.2017 року по 28.07.2020 року.

Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1ст.612ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Визначення в договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов`язаних зі знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті.

Положення ст. 625 ЦК України про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суми боргу з урахуванням інфляційних втрат може бути застосоване тільки в разі, якщо валютою виконання зобов`язання є гривня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Матеріалами справи встановлено, що між сторонами виникли правовідносини на підставі кредитного договору, за змістом якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 51000,00 доларів США., тому суд не вправі застосувати до таких грошових зобов`язань положення закону в частині нарахування індексу інфляції, який регулює порядок сплати боргу, визначеного у гривнях.

Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.

Цей висновок Верховного Суду України був неодноразово застосований Верховним Судом, зокрема : у постановах Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2019 року у справі № 130/1058/16; від 23 жовтня 2019 року у справі № 369/661/15-ц; від 23 вересня 2019 року у справі № 638/4106/16-ц; від 20 лютого 2019 року у справі № 638/10417/15-ц та у постанові Касаційного господарського суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 905/192/18.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 76 403,52грн інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Отже висновок суду щодо необхідності стягнення на користь Позивача інфляційних нарахувань з урахуванням їх правової природи є помилковими, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені шляхом застосування судом в рішенні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська еквівалента іноземної валюти та перерахунку суми з урахуванням зміни курсу гривні до зазначеного в еквіваленти долару США.

Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовити в повному обсязі.

У зв`язку з цим згідно ст. 141 ЦПК України не підлягають й стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного та ст. ст. 256,261,267,509,526, 610, 612,625 ЦК України, керуючись ст.2,12, 13,141,259, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення інфляційних витрат та 3% річних, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.