Справа № 214/8584/20
2/214/1265/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 травня 2021 рокуСаксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Попова В.В.,
при секретарі Джемерчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він згідно Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 13.04.2001 року є власником зазначеної квартири. З 14 листопада 1997 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.05.2020 року було розірвано. Відповідач зареєстрована у вказаній квартирі, однак у вересні 2019 року виїхала з неї та з того часу у квартирі не проживає, її речей у квартирі також немає, але перебування відповідача на реєстраційному обліку створює йому фінансові труднощі, оскільки відповідач не сплачує комунальні платежі, які на неї нараховуються.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак у судове засідання не з`явилась, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_3 , будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що є сусідкою позивача, знає його приблизно 30 років, відповідача також знала, знає, оскільки особисто бачила, що відповідач у 2019 році виїхала з квартири разом із речами і більше у ній не з`являлась.
Свідок ОСОБА_4 , будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що є сусідкою позивача, відповідача також знає, знає, що вона у 2019 році виїхала з квартири та з того часу проживає з іншим чоловіком.
Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, згідно Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 13.04.2001 року позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с.14).
З 14 листопада 1997 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року було розірвано (а.с.9-10).
Згідно акта від 14.12.2020 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_2 , відповідач у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з вересня 2019 року (а.с.15).
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, відсутність відповідача у зазначеній квартирі без поважних причин понад рік встановлена судом на підставі показань свідків та матеріалів справи. Обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідача у зазначеній квартирі, судом не встановлено, а відтак є підстави вважати, що відповідач втратила право користування зазначеною квартирою.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Отже, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 285 ЦПК України, та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Попов.