Справа № 159/4531/19
Провадження № 2/159/15/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Лялюги Л.В.,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (вона ж - представник відповідача ОСОБА_4 ),

представника відповідачів - адвоката Хомич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про встановлення земельного сервітуту,

в с т а н о в и в:

Позивач 12.08.19 р. звернулась до суду із вказаним вище позовом (т. 1, а. с. 2 - 4), просить встановити земельний сервітут на право її користування водопроводом, що проходить по земельній ділянці, належній відповідачам, за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи позовної заяви (із врахуванням зміни позовних вимог) та їх обґрунтування.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_6 , який був колишнім чоловіком відповідача ОСОБА_4 .. Після смерті батька вона успадкувала за заповітом від 30.12.03 р. належне йому майно, а саме:

- 47/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 ;

- земельні ділянки заг. пл. 295 кв. м. для будівництва і обслуговування частини житлового будинку АДРЕСА_1 та житлового будинку АДРЕСА_2 .. Співвласниками іншої частини будинку АДРЕСА_1 , що складає 53/100 домоволодіння, на праві спільної часткової власності є усі троє відповідачів у справі та значиться - нині покійна ОСОБА_7 . Розмір часток та поділ всього будинковолодіння було узгоджено за мировою угодою між відповідачами та її батьком, затвердженою ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 01.10.08 р.. Ціле будинковолодіння було розташоване на земельній ділянці заг. пл. 620 кв. м.. За рішенням Ковельської міськради Волинської обл. від 28.05.09 р. № 54/15 її батькові було безкоштовно передано у приватну власність частину земельної ділянки розміром 295 кв. м.. Інша частина земельної ділянки розміром 324 кв. м. - перейшла у власність відповідачів. Межі користування земельними ділянками визначено актом про встановлення границь ділянки в натурі від 15.06.09 р. та актом прийому - передачі межових знаків на зберігання від 29.08.17 р.. У 2004 р. до будинку було проведено водопровід, що прокладений на тій земельній ділянці, яка після розподілу перейшла у власність відповідачів. Тим самим вона позбавлена вільного доступу до мережі будинку. На даний час відповідачі погрожують відключити її від централізованого водопостачання холодної води. Покликаючись на ст. ст. 91, 100 ЗК України, зазначає, що 30.07.19 р. нею було направлено відповідачам письмову заяву про підписання договору земельного сервітуту у нотаріуса. Однак в узгоджений з нотаріусом час: об 11 год. 05.08.19 р. - відповідачі не з`явились, проігнорувавши вимогу добровільного укладення такого договору. Покликаючись на ст. 99 ЗК України, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні 05.03.20 р. позивач подала заяву про збільшення позовних вимог (т. 1, а. с. 148). Просить також встановити постійний безоплатний сервітут на земельну ділянку, розташовану за вказаною нижче адресою, а саме: на право користування водопроводом, право проходу до колодязя водопровідних мереж та фільтраційного колодязя, що розміщені на земельній ділянці відповідачів; у межах та у конфігурації, що визначені висновком експерта. Такі свої вимоги позивач, покликаючись на ст. 100 ЗК України, обґрунтовує тим, що домовленості про право її проходу до інженерних споруд - водопровідного колодязя та фільтраційного колодязя - призначених для обслуговування житлового будинку відповідачів, у якому є належна їй кімната, а також - для обслуговування її житлового будинку - сторонами не досягнуто. Тому вона змушена звертатись до суду. Надання їй права проходу до цих колодязів не є обтяжливим для відповідачів, так як і вони мають проходити до цих же колодязів, а тому - не використовувати цю частину земельної ділянки для ін. цілей (городництва тощо). Порушення прав відповідачів чи погіршення земельної ділянки сервітут не потягне, а, навпаки, створить умови для належного користування житловим будинком.

10.09.19 р. справа була передана для розгляду судді Логвинюк І.М. (т. 1, а. с. 29)

За ухвалою суду від 11.09.19 р. було відкрито провадження у справі (т. 1, а. с. 33).

Копію вказаної ухвали суду та копію позовної заяви відповідачі отримали під розпис 16.10.19 р..

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 05.07.19 р., після укладення 05.07.19 р. шлюбу зі ОСОБА_8 . ОСОБА_3 було присвоєно прізвище « ОСОБА_3 » (т. 1, а. с. 45).

Доводи відповідачів (представників) та їх обґрунтування.

Відповідачі, кожен зокрема, проти позову заперечили та 30.10.19 р. надали до суду спільний відзив на позовну заяву з обґрунтуванням своїх заперечень (т. 1, а. с. 59 - 62). У відзиві зазначено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 була виділена для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_11 за рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської обл. від 28.01.93 р.. Межі земельної ділянки були винесені в натурі за актом від 23.04.93 р.. ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Спадщину після смерті останнього прийняли в рівних частках: дружина - ОСОБА_4 , дочки - ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .. 29.08.03 р. спадкоємцям ОСОБА_11 було видано свідоцтво про право власності та свідоцтво про право на спадщину на незавершене будівництво житлового будинку (відсоток готовності - 57 %), що по АДРЕСА_1 . За рішенням виконкому від 18.12.03 р. ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3. за цією ж адресою було погоджено добудову веранди до житлового будинку та зміни у внутрішньому плануванні; добудову літньої кухні, бані, кладовки, коридора, гаража. 14.03.05 р. ОСОБА_4 уклала шлюб із ОСОБА_6 .. У вересні 2008 р. ОСОБА_6 звернувся з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3. про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та про право власності на Ѕ частину нерухомого майна. 01.10.08 р. за ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської області було затверджено угоду на таких умова: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3. переходить у спільну сумісну власність: кімната 1 - 3 пл. 14, 3 кв. м., кімната 1 - 5 пл. 11, 8 кв. м., кімната 1 - 6 пл. 21, 7 кв. м., сіни, а саме: 1 - 1 коридор пл. 11, 5 кв. м.; 1 - 2 кухня пл. 14,7 кв. м., 1 - 7 ванна пл. 6, 4 кв. м.,1 - 8 туалет пл. 2, 5 кв. м. - у житловому будинку АДРЕСА_1 , що становить 53/100 ідеальної долі цього будинковолодіння. ОСОБА_6 переходить у власність: кімната 1 - 4 заг. пл. 24, 4 кв. м. у житловому будинку АДРЕСА_1 .; Б - 1 літня кухня, В - 1 гараж, що становить 47/100 ідеальної долі цього будинковолодіння. За ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 03.11.15 р. було виправлено описку в ухвалі Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 01.10.08 р. в частині зазначення прізвищ відповідачів. 22.07.10 р. за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської обл., що набрало законної сили 02.08.10 р., шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було розірвано. 08.10.19 р. за рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської обл. № 504 ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 було дозволено провести реконструкцію літньої кухні з добудовою та надбудовою мансардного поверху з метою влаштування житлового будинку з гаражем і присвоєнням такому житловому будинку адресного номера: АДРЕСА_2. 14.10.11 р. ОСОБА_6 отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 . 29.09.14 р. ОСОБА_6 отримав свідоцтво про право власності на:

- земельну ділянку пл. 0 , 0 254 га для будівництва і обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку пл. 0 , 0 041 га для будівництва і обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 . 01.10.14 р. після смерті ОСОБА_6 спадщину, що складається з:

- житлового будинку та земельної ділянки пл. 0, 0 25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 ;

- 47/100 часток житлового будинку та земельної ділянки пл. 0 , 0 041 га по АДРЕСА_1 прийняла позивач як його дочка. 19.08.16 р. право власності на 53/100 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 було зареєстроване за ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3.. 17.10.16 р. ТзОВ «ЕК Контакт» було виготовлено техпаспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 . У 2017 р. співвласники житлового будинку АДРЕСА_1 звернулись до ФОП ОСОБА_19 з приводу розроблення техдокументації з відновлення меж земельної ділянки під належним їм житловим будинком. Було виготовлено кадастровий план цієї земельної ділянки, що погоджений з Ковельською філією ПрАТ «Волиньобленерго», Ковельським відділенням ПАТ «Волиньгаз», КУВКГ «Ковельводоканал»; акт погодження меж із суміжними землекористувачами: ОСОБА_5 , ОСОБА_9. Позивач же межі земельної ділянки не погодила. У зв`язку з цим вони звертались до Ковельської міськради Волинської обл. по питанню погодження меж суміжного землекористування. Це питання було розглянуто на погоджувальній комісії і протоколом № 35 від 05.12.18 р., що був затверджений рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської обл. від 13.12.18 р. № 433, було встановлено, що інженерні мережі водопостачання та каналізації, що є на балансі УВКГ «Ковельводоканал», не проходять через земельні ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . 11.07.18 р. між ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3. та Ковельською філією ПАТ «Волиньобленерго» було укладено договір № 3 085 про встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 на право експлуатації лінії електропередачі за планом меж земельного сервітуту та акта. Співвласниками 53/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією ж адресою є відповідачі у справі та значиться ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 Спадщина після смерті ОСОБА_7 відкрилась. Покликаючись на ст. ст. 1 270, 401, 403, 404 ЦК України, ст. ст. 98, 100 ЗК України, судову практику, зазначають, що позивач бажає встановити безоплатний постійний земельний сервітут на право користування водопроводом, що проходить по земельній ділянці по АДРЕСА_1 , що прокладався у 2004 р.. За протоколом № 1 від 15.01.04 р. було вирішено створити кооператив по проведенню водопроводу по АДРЕСА_1 ; прийняти Статут кооперативу. Однією з членів кооперативу стала ОСОБА_4 .. За рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської обл. від 29.01.04 р. № 07, було зареєстровано Статут такого кооперативу. За Статутом кооперативу кожен його член може провести воду у належний йому будинок від центральної лінії, що пролягає по вул. Спортивній , чим і скористалась ОСОБА_4 .. ОСОБА_6 , позивач членами такого кооперативу не значаться. Оскільки належні позивачеві земельні ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 мають виїзд на вул. Спортивну , то у позивача немає перешкод до безпосереднього підключення до такого загального водопроводу на вул. Спортивній засобом прокладення необхідних комунікацій по своїй земельній ділянці та після вступу у кооператив і підключення до загального водопроводу. Встановлення земельного сервітуту на їх земельній ділянці суттєво обмежить їх права як власників, так як після поділу житлового будинку у 2008 р. господарських будівель і споруд у них немає і такі вони мають намір зводити у майбутньому. Позивачем не зазначено площі сервітуту, не надано документації щодо відведення земельної ділянки для встановлення такого. За даними КУВКГ «Ковельводоканал» (далі УВКГ) - поблизу АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 немає мережі водопостачання та водовідведення, що була б на його балансі і схем таких мереж це підприємство не має. Крім того на їх земельній ділянки вже встановлено сервітут щодо права експлуатації лінії електропередач. Стосовно договору ОСОБА_6 № 44 607 від 05.03.08 р. про надання послуг централізованого постачання води та водовідведення за адресою: квартира будинку АДРЕСА_1 , то останній на той час не був власником (співвласником) такого будинку та земельної ділянки за цією адресою; ніякої відокремленої квартири у цьому будинку не було. За даними УВКГ, було укладено договори про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення: за такою ж адресою - споживачеві ОСОБА_4 - як власникові; за адресою буд. АДРЕСА_2 - споживачеві ОСОБА_17 , однак, позов закладено - саме позивачем. Просять у задоволенні позову відмовити.

Копію відзиву на позовну заяву та копії доданих до нього документів надіслано позивачеві у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні позивач та її представники - адвокати, кожен зокрема, змінені позовні вимоги позивача підтримали у повному обсязі та ними надано суду пояснення, аналогічні доводам позовної заяви та заяви про зміну позовних вимог. Просять, кожен зокрема, змінені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач крім того подала до суду 14.02.20 р. письмові пояснення по суті позовних вимог (з врахуванням їх зміни) (т. 1, а. с. 126 - 128), зазначивши, що будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 було розпочато у 1997 р. ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час шлюбу з ОСОБА_4 .. 29.08.03 р. ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності на Ѕ частину незавершеного будівництва; ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3. - свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину незавершеного будівництва. З березня 2003 р. її батько - ОСОБА_6 - почав проживати із ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах. Він же подав до Ковельського міськрайсуду Волинської обл. позов про визнання недійсними свідоцтва про право власності та свідоцтва про право власності на спадщину у справі № 2 - 1 875/2008 р. і його вимоги відповідачами було визнано фактично, так як між сторонами 01.10.08 р. було укладено мирову угоду про поділ будинковолодіння по АДРЕСА_1 . За мировою угодою відповідачам перейшли у спільну сумісну власність: кімнати 1 - 3, 1 - 5, 1 - 6; коридор 1 - 1, кухня 1 - 2, ванна 1 - 7, туалет 14 - 8, що складає 53/100 ідеальної долі. Її батькові перейшли у власність: кімната 1 - 4 у житловому будинку, літня кухня Б - 1, гараж В - 1, що становить 47/100 ідеальної долі. Проведення водопроводу до будинку мало місце у 2004 р. за рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської обл. № 17 від 29.01.04 р. про реєстрацію Статуту кооперативу; актом приймання виконаних робіт за договором від 19.02.04 р., коли її батько був членом сім`ї ОСОБА_4 .. Припинення її батьком сімейних відносин із ОСОБА_4 та поділ будинковолодіння не позбавляє другого із співвласників права користування водопровідною мережею постачання холодної води і таке право залишається у неї як спадкоємиці. Тому вважає безпідставними доводи відповідачів про наявність у неї можливості підключитись до загального водопроводу засобом прокладання нового водопроводу з несенням відповідних витрат. Покликаючись на ч. 1 ст. 100 ЗК України, зазначає, що вона як власник земельної ділянки, має право вимоги про встановлення сервітуту, а її матір - ОСОБА_18 - є лише користувачем послуг УВКГ за договором з централізованого постачання холодної води. Покликаючись на судову практику, зазначає, що внаслідок поділу земельної ділянки і відсутності можливості вільного доступу до водопровідної мережі, встановлення сервітуту є єдиним способом безперешкодного водопостачання.

Крім того позивача подала суду 13.05.21 р. письмові пояснення по суті позовних вимог, що є аналогічним змісту позовної заяви з уточненнями позовних вимог, зазначивши, що ще на час укладення мирової угоди між її батьком та відповідачами до літної кухні, що була виділена її батькові, було проведено водопровід, що продовжував бути у спільному користуванні. Висловлюючи погрози відключення води, відповідачі зловживають своїми правами та здійснюють на неї тиск щодо її власності, користуючись тим, що обидва колодязі знаходяться на їх землі. У випадку виникнення аварійної ситуації, вона позбавлена можливості врегулювати її і запобігти негативним наслідкам. Доводи відповідачів про необхідність використання незайнятої сервітутом їх земельної ділянки для можливої побудови (спорудження) господарських чи допоміжних споруд, яких у них немає, вважає надуманими. Прокладення водогону по її земельній ділянці вважає неможливим, так як це суперечить умовам мирової угоди, загрожує фундаментові існуючого будинку, з врахуванням можливої конфігурації новопрокладеної мережі - є недоцільним. Існуючий водогін вже прокладений з порушенням ДБН. Матеріальної можливості провести новий водогін вона не має і це потребуватиме чимало часу та вагомих витрат при існуючому облаштуванні її земельної ділянки бруківкою. Користуючись водогоном фактично, вона належно сплачує комунпослуги і жодних витрат та незручностей для відповідачів немає. Необхідні для проведення нових мереж зусилля з її боку є неспівмірними із незручностями для відповідачів.

У судовому засіданні відповідачі, представник відповідача - ОСОБА_3 - адвокат (т. 1, а. с. 43, 44), відповідач - ОСОБА_3 як представник відповідача ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 44, 46), відповідно, змінені позовні вимоги не визнали у повному обсязі та надали суду пояснення, аналогічні доводам відзиву на позовну заяву. Просять, кожна зокрема, у задоволенні змінених позовних вимог відмовити у повному обсязі за їх безпідставністю.

Крім того відповідачами 03.03.20 р. подано до суду спільні письмові пояснення (т. 1, а. с. 137, 138), за якими вони підтримують свої доводи, наведені у відзиві на позовну заяву та додатково зазначають, що їх матір - ОСОБА_4 перебувала у шлюбі із батьком позивача і раніше його реєстрації у фактичних шлюбних відносинах не перебувала. Саме їх матір стала членом кооперативу по проведенню мережі водопроводу до будинку у 2004 р.. Існуючий водопровід є загальним для обох житлових будинків. Поділу земельних ділянок, на яких розташоване належне кожній із сторін нерухоме майно, не проводилось, так як батько позивача отримав у власність земельну ділянку безоплатно за рішенням органу місцевого самоврядування. Потреби позивача як власника земельної ділянки можуть бути задоволені без встановлення сервітуту на їх земельній ділянці.

Крім того відповідачами 24.05.21 р. подано суду спільні письмові пояснення, за якими вони підтримують свої доводи, наведені у відзиві на позовну заяву та додатково зазначають, що споруджений батьком позивача житловий будинок АДРЕСА_2 є новим об`єктом нерухомості та при прийнятті його до експлуатації він відповідав усім вимогам чинного законодавства. Позивач, звернувшись до УВКГ з приводу підключення її житлового будинку до мереж водопостачання та каналізації, дізналась про можливість прокладання відповідних мереж по її земельній ділянці на вул. Спортивну , однак, відмовилась від наміру оформлення документів та сплати внеску у кооператив задля таких цілей. Обсяг потенційних матеріальних витрат позивача та її намір не нести їх не може бути достатньою підставою для задоволення позову. Надане позивачем експертне заключення від 11.04.20 р. складене особою, яка не має повноважень на складання проектів на прокладання водопроводу та мережі водовідведення. З цього заключення і показань експерта як свідка, вбачається, що можливе та передбачене чинним законодавством прокладання позивачем мереж у захисних футлярах по належній їй земельній ділянці. Позивачем не зазначено конкретно змісту сервітуту: обсягу прав та обов`язків сторін у разі встановлення сервітуту; його детальних умов та не наведено відповідного обґрунтування.

Суд, заслухавши усні та врахувавши письмові пояснення осіб, які беруть участь у справі; показання свідків, дослідивши за участю спеціаліста письмові докази, зібрані у справі; оглянувши у судовому засіданні інвентаризаційні справи: № в 7 461 № 26 279 456 на об`єкт нерухомого майна АДРЕСА_1 ; № 7 461 на АДРЕСА_2 , приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Обставини щодо встановленого судом правового статусу домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії акта про винесення в натуру меж земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 від 03.04.93 р., копії виписки з рішення виконкому Ковельської міськради Волинської обл. № 8 від 28.01.93 р. «Про виділення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва», ОСОБА_11 як забудовникові виділено земельну ділянку пл. 620 кв. м. в межах згідно з планом (т. 1, а. с. 66, 67). При цьому на схемі виносу земельної ділянки в натуру визначено місце розташування житлового будинку, господарських споруд та фільтраційного колодязя.

У подальшому - ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_11 - чоловік ОСОБА_4 - помер і після його смерті відкрилась спадщина на незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 , що стверджується копіями:

- свідоцтва про право власності ОСОБА_4 як пережилого подружжя на Ѕ частину незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.08.03 р.;

- свідоцтва про право на спадщину від 29.08.03 р. ОСОБА_4 , ОСОБА_3. , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 в рівних частках на іншу Ѕ частину незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 68 69).

У подальшому ОСОБА_4 , ОСОБА_3. , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 звернулись до виконкому Ковельської міськради Волинської обл. із заявами про погодження добудови житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської обл. № 545 від 18.12.03 р. «Про погодження добудов, переобладнання індивідуальних житлових будинків, господарських споруд, прийняття в експлуатацію житлових будинків добудов», було погоджено їм добудову та переобладнання житлового будинку АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 70), після чого житлова площа будинку склала 72, 2 кв. м., а загальна - 119, 3 кв. м.; добудову літньої кухні, бані, кладової, коридору, гаража.

Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено 14.03.05 р., що стверджується копією виписки з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 22.07.10 р. у цивільній справі № 2 - 1 279/10 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 02.08.10 р. (т. 1, а. с. 64).

Доказів того, що до укладення шлюбу між собою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 перебували у фактичних шлюбних відносинах, позивачем суду не надано.

Як слідує з копії ухвали Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 01.10.08 р. у цивільній справі № 2 - 1 875/2008 р. за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - Ковельська держнотконтора, відділ опіки та піклування Ковельської міськради Волинської обл., про визнання свідоцтва про право на спадщину та права власності недійсними; визнання права власності на Ѕ частину нерухомого майна (т. 1, а. с. 9, 71), що набрала законної сили 07.10.08 р., було затверджено мирову угоду між сторонами у такій цивільній справі, за якою у спільну сумісну власність ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 переходить: кімната 1 - 3 пл. 14, 3 кв. м., кімната 1 - 5 пл. 11, 8 кв. м., кімната 1 - 6 пл. 21, 7 кв. м., сіни, а саме: 1 - 1 коридор пл. 11, 5 кв. м., 1 - 2 кухня пл. 14,7 кв. м., 1 - 7 ванна пл. 6, 4 кв. м.,1 - 8 туалет пл. 2, 5 кв. м. - у житловому будинку АДРЕСА_1 , що становить 53/100 ідеальної долі цього будинковолодіння; у власність ОСОБА_6 переходить. кімната 1 - 4 заг. пл. 24, 4 кв. м. у житловому будинку АДРЕСА_1; Б 1 літня кухня, В - 1 гараж, що становить 47/100 ідеальної долі цього будинковолодіння. Справа провадженням закрита.

Відповідно до копії ухвали Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 03.11.15 р. у справі № 2 - 1 875/2008 провадження № 2 - во/159/21/15 за заявою ОСОБА_3. , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 про виправлення описки у судовому рішенні, що набрала законної сили 09.11.15 р. (т. 1, а. с. 72), було виправлено описки у вказаній вище ухвалі Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 01.10.08 р. у цивільній справі № 2 - 1 875/2008 р. в частині зазначення прізвищ відповідачів - правильно - « ОСОБА_3 ».

Таким чином за ухвалою суду від 01.10.08 р. було проведено фактичний поділ домоволодіння по АДРЕСА_1 між батьком позивача - ОСОБА_6 та відповідачами у вказаній вище цивільній справі - ОСОБА_4 , ОСОБА_3. , ОСОБА_2 , а також - ОСОБА_7 (за життя останньої).

На дату постановлення такої ухвали суду земельна ділянка, на якій був розташований будинок АДРЕСА_1 , не перебувала у приватній власності, однак, водопостачання по ній було проведеним та існувало, так як і батько позивача за договором з УВКГ від 05.03.08 р. № 44 607 оформляв правовідносини з цим підприємством по наданню та отриманню і оплаті послуг як споживач.

У подальшому за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 22.07.10 р. у цивільній справі № 2 - 1 279/10 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 02.08.10 р. (т. 1, а. с. 64), шлюб цих осіб, що був укладений 14.03.05 р., було розірвано у судовому порядку. Як слідує з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 03.07.12 р. ОСОБА_4 , після розірвання шлюбу із ОСОБА_6 дружина змінила прізвище на « ОСОБА_4 » (т. 1, а. с. 65).

Обставини щодо встановленого судом правового статусу земельної ділянки домоволодіння по АДРЕСА_1 .

За рішенням Ковельської міськради Волинської обл. № 54/15 від 28.05.09 р. «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), ведення садівництва, гаражного будівництва», з врахуванням витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (будинок) від 29.01.09 р., батькові позивача - ОСОБА_6 - було передано у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) земельну ділянку пл. 295 кв. м. по АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 16).

Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 27 432 111 від 29.09.14 р., ОСОБА_6 - батько позивача - значиться власником земельної ділянки з кадастровим № :12:001:0024 згідно із свідоцтвом про право власності № НОМЕР_4 від 29.09.14 р., виданим реєстраційною службою Ковельського МРУЮ Волинської обл., пл. 0, 0 041 га по АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 8).

Слід зауважити, що попередньо забудовникові ОСОБА_11 за життя останнього для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 було виділено земельну ділянку пл. 620 кв. м. (т. 1, а. с. 16).

Та обставина, що одна із співвласників частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_3. - померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Ковелі Волинської області, стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 04.06.19 р. Ковельським МРВ драцс ГТУЮ у Волинській обл. (т. 1, а. с. 63). Однак за даними інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 28.01.21р., спадкова справа щодо її майна заводилась. Відповідачі запевнили суд, що спадкоємцями майна спадкодавиці стали лише вони.

Обставини щодо встановленого судом правового статусу належних позивачеві житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ; частини житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

За рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської обл. № 504 від 08.10.09 р. «Про надання дозволу на перепланування, реконструкцію та присвоєння адресних номерів», батькові позивача - ОСОБА_6 - було дозволено провести реконструкцію літньої кухні з добудовою та надбудовою мансардного поверху з метою влаштування житлового будинку з гаражем і присвоєно цьому житловому будинку адресний номер АДРЕСА_2 (т. 1, а. с. 73).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.10.11 р., ОСОБА_6 - батько позивача - значиться власником 1/1 частки житлового будинку А - 1 заг. пл. 102 кв. м., житловою пл. 30, 7 кв. м. по АДРЕСА_2 згідно з рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської обл. від 13.10.11 р. № 402 (т. 1, а. с. 5).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.09.14 р. № 27 433 783, копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 27 433 961 від 29.09.14 р., ОСОБА_6 - батько позивача - значиться власником земельної ділянки з кадастровим № :12:001:0023 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної земельної ділянки) пл. 0 , 0 254 га по АДРЕСА_2 (т. 1, а. с. 6).

Та обставина, що батько позивача - ОСОБА_6 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ковелі Волинської обл., стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 02.10.14 р. відділом драцс по м. Ковелю реєстраційної служби Ковельського МРУЮ Волинської обл. (т. 1, а. с. 10).

Як слідує з копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 11.09.15 р. (а. с. 11 - 14), позивач успадкувала спадщину після смерті свого батька - ОСОБА_6 , що складається із:

- 47/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 А 1 відповідно до мирової угоди, затвердженої ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 01.10.08 р. у цивільній справі № 2 - 1 875/2008 р.;

- земельної ділянки з кадастровим № :12:001:0024 пл. 0, 0 041 га по АДРЕСА_1 ;

- житлового будинку А - 1 заг. пл. 102 кв. м., житловою пл. 30, 7 кв. м. по АДРЕСА_2 ;

- земельної ділянки з кадастровим № :12:001:0023 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної земельної ділянки) пл. 0 , 0 254 га по АДРЕСА_2 .

Також копією Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 43293840 від 04.09.15 р. (т. 1, а. с. 15), стверджується, що позивач є власником земельної ділянки з кадастровим № :12:001:0023 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної земельної ділянки) пл. 0 , 0 254 га по АДРЕСА_2 .

Наведене вище стверджується даними оглянутих у судовому засіданні матеріалами інвентаризаційних справ щодо житлових будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

Обставини щодо встановлення сервітуту земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

За змістом ст. 98 ЗК України «Зміст права земельного сервітуту», право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими.

Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

За змістом ст. ст. 99 ЗК України у її редакції, чинній на дату звернення позивача з розглядуваним позовом до суду, власники земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів:

а) право проходу та проїзду на велосипеді;

б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху;

в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм);

в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування;

в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту;

г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку;

г-1) право розміщення (переміщення, пересування) об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем;

ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку;

д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми;

е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми;

є) право прогону худоби по наявному шляху;

ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд;

з) інші земельні сервітути.

Позивач же просить встановити постійний безоплатний земельний сервітут на право користування водопроводом, що пролягає по земельній ділянці, яка є у користуванні відповідачів і є сусідньою по відношенню до належної їй земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ; на право проходу до колодязя водопровідних мереж та колодязя (уточнено 24.05.21 р. - каналізаційного), що розміщені на земельній ділянці, що є у відповідачів - по АДРЕСА_1 , у межах та у конфігурації, що визначені висновком експерта.

За змістом ст. ст. 100 - 101 ЗК України у її редакції, чинній на дату звернення позивача з розглядуваним позовом до суду, сервітут може бути встановлений договором, рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи.

Власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом.

Власник земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право на відшкодування збитків, завданих встановленням земельного сервітуту.

Позивач ініціювала питання щодо встановлення сервітуту перед відповідачами. Однак на пропозицію позивача у позасудовому порядку укласти і нотаріально завірити договір земельного сервітуту відповідачі, не пристають (т. 1, а. с. 20 - 24).

Як стверджується копією договору № 44 111 від 24.10.14 р. про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, такий було укладено між ОСОБА_4 та УВКГ за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 96 - 99).

Як стверджується копією договору № 44 607 від 18.09.15 р. про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, такий було укладено між ОСОБА_17 та УВКГ за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1, а. с. 100 - 103).

Та обставина, що являючись власником кімнати у будинку АДРЕСА_1 та власником житлового будинку АДРЕСА_2 , з врахуванням чинних нині договорів ОСОБА_4 та ОСОБА_17 з УВКГ, позивач фактично використовує для обслуговування своєї житлової нерухомості частину водопровідно - каналізаційної мережі, що частково проходить і по її земельній ділянці, продовжується до колодязів по земельній ділянці відповідачів і підключена з 2004 р. до вуличної мережі, сторонами визнається та не оспорюється.

Таким чином з дати набуття позивачем права власності на вказане вище нерухоме майно, вона фактично користується вказаними вище мережами безперешкодно з боку відповідачів та має вільний доступ до їх частини і доказів протилежного позивачем суду не надано.

Як стверджується копією кадастрового плану земельної ділянки з техдокументації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що погоджено архітектором м. Ковеля Волинської обл. 11.07.18 р. (т. 1, а. с. 80) земельна ділянка пл. 44 кв. м., що розташована зі сторони АДРЕСА_1 у складі земельної ділянки відповідачів, перебуває у зоні земельного сервітуту у зв`язку з правом ПАТ «Волинобленерго» в особі її Ковельської філії на прокладання та експлуатацію ліній електропередач, зв`язку, трубопроводів, ін. лінійних комунікацій за узгодженням від 11.07.18 р..

Відповідно до копії договору № 3 085 від 11.07.18 р. про встановлення земельного сервітуту (т. 1, а. с. 86), такий було укладено між ПАТ «Волиньобленерго» як власником об`єктів електромереж в особі його Ковельської філії та відповідачами щодо їх земельної ділянки пл. 325 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . За цим договором було встановлено постійний земельний сервітут із встановленням обов`язків та прав для сторін такого договору, у т. ч. - для відповідачів.

Як стверджується копією плану відведення земельної смуги для встановлення земельного сервітуту (т. 1, а. с. 87) як додатка до вказаного вище договору встановлення земельного сервітуту, земельна ділянка пл. 44 кв. м., що розташована зі сторони АДРЕСА_1 в складі земельної ділянки відповідачів пл. 325 кв. м., обтяжена земельним сервітутом у зв`язку з правом ПАТ «Волинобленерго» в особі її Ковельської філії на прокладання та експлуатацію ліній електропередач, зв`язку, трубопроводів, ін. лінійних комунікацій.

Таким чином земельна ділянка відповідачів пл. 325 кв. м., яка має цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, вже має обтяження одним - встановленим у 2018 р. - земельним сервітутом пл. 44 кв. м, що складає 13, 5 % її площі.

Таким чином доводи відповідачі у тій їх частині, що на належній їм земельній ділянці вже діє земельний сервітут, а тому встановлення ще одного буде істотно обмежувати їх право щодо їх земельної ділянки, на якій розташована належна їм частина житлового будинку АДРЕСА_1 , заслуговують на увагу суду.

Відповідно до копії Статуту кооперативу по проведенню водопроводу по АДРЕСА_1 , що зареєстрований рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської області № 17 від 29.01.04 р. (а. с. 91, 92), членом такого кооперативу може стати повнолітня особа, яка має у своїй власності житловий будинок на, зокрема, вул. Спортивній у м. Ковелі Волинської області , та провести у свій будинок водопровід від центральної мережі.

Зі змісту копії протоколу № 35 засідання узгоджувальної комісії щодо вирішення земельних спорів від 05.12.18 р., що затверджений рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської обл. № 433 від 13.12.18 р. «Про затвердження протоколів узгоджувальної комісії», слідує, що на запит комісії УВКГ повідомило про відсутність на земельних ділянках за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 таких інженерних мереж водопостачання та каналізації, що були б на його балансі (а. с. 84, 85).

Таким чином судом встановлено, що наявний у домоволодіннях сторін водопровід проводився власними силами та засобами членів кооперативу - мешканців вул. Спортивної, зокрема, і на балансі УВКГ не перебуває.

Вказане вище стверджується і показаннями свідка ОСОБА_10 - голови вказаного вище кооперативу, даними суду 10.03.21 р..

За змістом ст. 401 ЦК України «Поняття користування чужим майном» у її редакції, чинній за станом на дату подання розглядуваного позову до суду, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Як зазначено у ст. ст. 402 - 404 ЦК України у їх редакції, чинній за станом на дату подання розглядуваного позову до суду, сервітут може бути встановлений договором, рішенням суду.

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.

Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, рішенням суду.

Сервітут не підлягає відчуженню.

Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений.

Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

За даними висновку експерта за результатами проведення судової земельно - технічної експертизи від 09.12.20 р. № 8 178 (т. 1, а. с. 226 - 236), існує технічна можливість встановлення сервітуту, а саме: права проходу позивача до водопровідного та каналізаційного колодязів, що розташовані по АДРЕСА_1 , за умови зміни конструкції частини металевого паркана, під якою розташована частина кришки люку колодязя. Експерт навів 2 можливих варіанти встановлення сервітуту, що різняться площею земельної ділянки, зайнятої сервітутом; їх розмірами та конфігурацією. При першому варіанті площа сервітуту займе 36 кв. м., при другому - 34 кв. м.

Позивач зазначила, що вважає прийнятним для себе варіант № 2 та що паркан, конструкцію якого слід буде змінити, належить їй, а тому це не є для неї обтяжливою умовою.

Однак суд враховує, що при встановленні сервітуту навіть за варіантом № 2 висновку експерта - з площею сервітуту 34 кв. м. (менша з двох запропонованих експертом варіативних площ сервітуту), що становить 10, 4 % земельної ділянки відповідачів, у сукупності із вже існуючим сервітутом, площа обох сервітутів складе 78 кв. м., що становитиме 24 % загальної площі земельної ділянки, що використовується одночасно трьома відповідачами; на якій також розміщена частина належного їм же житлового будинку, та, на думку суду, складає значно більший відсоток по відношенню до вільної від забудови частини їх земельної ділянки, що буде надмірним обтяженням їх прав щодо користування та володіння їх земельною ділянкою.

Як слідує з експертного заключення про визначення розміщення водопровідних мереж на земельних ділянках сторін на предмет відповідності вимогам діючих нормативних документів, можливості їх подальшої експлуатації від 11.04.20 р. (т. 1, а. с. 185, 186), складеного експертом - ФОП ОСОБА_12 , він виходив з того, що обидва житлові будинки знаходились на одній (спільній) земельній ділянці, що у подальшому була поділена на частини між двома землевласниками. Експерт прийшов до висновку, що у зв`язку із щільністю забудови неможливе влаштування водопровідної та каналізаційної мереж для житлового будинку позивача без порушення ДБН України. При цьому у приєднаному до заключення додатку № 1 він навів відстані від найближчих підземних інженерних споруд, зазначивши, що зменшення відстаней при прокладанні мереж можливе при виконанні вимог наведених ним ДБН. За п. 5 Примітки, - це укладання мереж у захисних футлярах з дотриманням певних (скорочених) відстаней.

Свідок ОСОБА_12 в суді 10.03.21 р. показав, що як експерт надав за зверненням позивача та з врахуванням наданої лише нею інформації про об`єкт дослідження заключення про те, чи влаштування позивачем на її земельній ділянці водопроводу є можливим без порушення вимог ДБН. Для цього він оглянув земельну ділянку позивача. Встановив, що водопровідна та каналізаційна мережі для обох домоволодінь на даний час є фактично спільними і до будинку АДРЕСА_2 такі мережі примикають справа біля входу у будинок. Прийшов до висновку, що для облаштування нових мереж необхідно буде застосовувати додаткові заходи - футляри - при дотриманні умов виконання робіт. Але санітарні та нормативні будівельні розриви є такими, що не дотримані вже на даний час та дотриманими при облаштуванні водопроводу позивачем виключно в межах її земельної ділянки як з одного, так і з іншого боку її будинку неможливе. Крім того більш доцільним є прокладання мереж у футлярах на прямолінійних ділянка, а для позивача можлива перспектива конфігурації мереж з прокладанням лише з поворотами.

Таким чином цей свідок ствердив, що прокладання мереж позивачем виключно по її земельній ділянці, можливе, але - з порушенням санітарних та нормативних будівельних розривів, що є порушеними і при існуючому розташуванні мереж з врахуванням щільності забудови, і це потребуватиме дотримання певних умов виконання робіт, зокрема, застосування футлярів, облаштування поворотних точок тощо.

УВКГ повідомило представникові відповідача - адвокатові листом № 79 від 04.02.21 р., що технічна можливість приєднання будинку АДРЕСА_2 до централізованих мереж водопостачання та водовідведення по земельній ділянці позивача є при умові дозволу членів відповідного кооперативу. Однак позивач з приводу прокладання таких мереж до свого будинку та надання техумов на приєднання до мереж з 04.09.15 р. по даний час не зверталась.

УВКГ повідомило представникові позивача - адвокату листами № 208 від 05.03.21 р., № 84 від 09.02.21 р., № 696 від 27.03.20 р., позивач не є абонентом його бази; у його розпорядженні немає техдокументації щодо мережі водопостачання по вул. Спортивній , так як її будівництво проводилось господарським способом на замовлення споживачів. Є технічна можливість приєднання будинку позивача до відповідної мережі по вул. Спортивній , яка не перебуває на його балансі, за дозволом учасників її спорудження. Є технічна можливість приєднання будинку позивача до відповідної мережі по вул. Кришталевій , яка перебуває на його балансі. Відповідно до ДБН, при щільній забудові дозволено зменшення відстаней від мереж до фундаментів будівель та споруд за умови прокладання мереж у захисних футлярах, з врахуванням даних відповідних проектів.

Свідок ОСОБА_13 в суді 10.03.21 р. показав, що до УВКГ звертались адвокати сторін у справі з адвокатськими запитами та він надавав на них відповіді, використовуючи документи: щодо права власності, кадастрові плани земельної ділянки, текст запитів. Було встановлено, що із домоволодіння позивача є вихід на вул. Спортивну та при існуючій ущільненій забудові з використанням водонепроникних конструкцій (зокрема, футлярів) при можливому зменшенні розривів аж до межі, що дозволятиме прокладання та ремонт мережі, можливе прокладання такої мережі. Потужності централізованої мережі по вул. Спортивній достатньо для приєднання інших абонентів.

Тому суд вбачає, що за наведених вище встановлених обставин є технічна об`єктивна можливість для встановлення сервітуту, однак у позивача позивача також є технічна можливість прокласти до свого будинку АДРЕСА_2, частини будинку АДРЕСА_1 водопровідну та каналізаційну мережі безпосередньо від центральної мережі, як розташованої по вул. Спортивній, так і по вул. Кришталевій , що позивачем у судовому засіданні не спростовано. Її доводи про те, що це є незручним, потребує значних коштів та часу, а стосунки з відповідачами при пошкодженні існуючих мереж будуть утруднювати їх ремонт нею задля забезпечення обслуговування її житлової нерухомості, суд відкидає з огляду на те, що фактичне розташування існуючих мереж на даний є таким, що обидва будинки: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 під`єднані до них і ці мережі фактично і безперешкодно використовуються позивачем; частина мережі розташована на земельній ділянці позивача і до цієї частини вона має вільний доступ; інша частина мережі та колодязі розташовані на земельній ділянці відповідачів. Однак аварійна ситуація за такого розташування тягне однаково негативний наслідок для обох сторін та перекриття водопроводу, приміром, відповідачами для позивача потягне однакові наслідки і для відповідачів; аварія каналізаційної системи також матиме однаково негативні наслідки для обох сторін. Існуюча водопровідна та каналізаційна мережі на даний час своїм розташуванням не забезпечують дотримання санітарних норм та правил, нормативних будівельних розривів для розташування таких мереж по відношенню до фундаментів існуючих будівель та споруд.

Тому вказані вище доводи позивача за встановлених судом обставин не можуть бути покладені в основу рішення про наявність достатніх підстав для обмеження права землекористування фізичних осіб - відповідачів у справі - встановленням ще одного сервітуту на їх земельній ділянці,, безсумнівно, зменшить кількості можливих варіантів використання ними своєї земельної ділянки як обслуговуючої.

Позивач має можливість ефективно використати для належного обслуговування своєї житлової нерухомості свою земельну ділянку в частині облаштування окремого від відповідачів водопостачання та водовідведення.

Правові підстави для обтяження сервітутом чужої земельної ділянки відсутні у разі, якщо встановлена можливість користування майном позивача яким - небудь іншим способом.

У постанові від 17.09.18 р., прийнятій за результатами розгляду справи № 127/1417/16 - ц, Верховний Суд дійшов таких висновків: відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Якщо позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості користуватися належним на праві власності майном у зв`язку з відсутністю у нього доступу до земельної ділянки будь - яким іншим способом, то відсутні підстави для задоволення позову.

Позивач не довела суду, що за умов, що склались та існують, для неї є неможливим задоволення інтересів, що полягають у забезпеченні її будинку належним водопостачанням та водовідведенням та належного обслуговування таких мереж у інший спосіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено у п. 22 - 2 постанови Пл. ВС України від 16.04.04 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені ст. 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним.

Суд вважає доцільним зазначити, що у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 06.06.18 р. у справі № 539/1427/16 - ц (провадження № 61 - 4381св18), вказано, що встановлюючи земельний сервітут без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника майна для ефективного використання його майна; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Необхідним для задоволення позову є встановлення відсутності у позивача іншої можливості здійснювати догляд за належним їй на праві власності нерухомим майном (жилими (нежилими) будівлями). Відповідачі мають надати будь - які докази на підтвердження того, що позивач має можливість здійснювати обслуговування нерухомого майна у інший, менш обтяжливий для них спосіб, ніж запропонований експертом.

У справі позивач також не навела обсягу прав як особи, яка звертається відносно обмеженого користування чужим майном, необхідним для користування її нерухомим майном.

Намір встановлення сервітуту при умові наявності у позивача технічної можливості обладнати свій будинок окремим водогоном та каналізацією з тим, щоб не вступати у зайві небажані для неї контакти та суперечки з відповідачами, суд не вважає правомірним способом втручання у право відповідачів на користування та володіння їх земельною ділянкою.

Інші доводи позивача не дають підстав для висновку про підставність її позовних вимог.

Тому у задоволенні позову слід відмовити.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 209, 223, 263 - 265, ч. 4 ст. 263, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 98 - 101 ЗК України у їх редакції за станом на 12.08.19 р., ст. 11, 15, 16, 401 - 404 ЦК України у їх редакції за станом на 12.08.19 р., суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 780 (одну тисячу сімсот вісімдесят) грн судових витрат на оплату послуг адвоката по наданню правової допомоги.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і. н. НОМЕР_7 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

представник позивача - адвокат Марчук Микола Степанович, адреса: АДРЕСА_4 ;

представник позивача - адвокат Лялюга Лілія Вольдемарівна, адреса: АДРЕСА_4 ;

відповідач (вона ж - представник відповідача ОСОБА_4 ) - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і. н. НОМЕР_8 , паспорт № НОМЕР_9 , прож. за адресою: АДРЕСА_1 ;

представник відповідача - ОСОБА_3 - адвокат Хомич Анна Володимирівна, адреса: м. Ковель Волинської області, вул. Драгоманова, 22, к. 7.

відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і. н. НОМЕР_10 , паспорт серії НОМЕР_11 , прож. за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і. н. НОМЕР_12 , прож. за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду cкладено 03.06.21 р..