12.05.2021 Справа № 363/2176/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б., за участю секретаря Щур А.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Вишгород цивільну справу за позовом Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Київській області та ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 та Кабінет Міністрів України про визнання недійсним свідоцтв та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2020 року Державне підприємство «Вищедубечанське лісове господарство» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Київській області та ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 та Кабінет Міністрів України про визнання недійсним свідоцтв та витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому просить визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки кадастровий номер :32:002:6001 у власність ОСОБА_1 серія та номер: 10-489/15-18-сг від 30.01.2018 року; витребувати з незаконного володіння на користь держави в особі Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» () у ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :32:002:6004 площею 0,06 га, яка розташована в Київській області, Вишгородського району, Лебедівська сільська рада та земельну ділянку з кадастровим номером :32:002:6005 площею 0,06 га, яка розташована в Київській області, Вишгородського району, Лебедівська сільська рада та здійснити розподіл судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державне підприємство «Вищедубечанське лісове господарство» отримало державний акт ІІ-КВ № 003308 на право постійного користування землею, який 24.09.1998 року було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею, який 24.09.1998 року було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 3. Однак, за даними Публічної кадастрової карти України із земель Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» було надано у власність земельні ділянки без відома та погодження лісгоспу за наступними кадастровими номерами: :32:002:6004 площею 0,06 га, яка розташована в Київській області, Вишгородського району, Лебедівська сільська рада та :32:002:6005 площею 0,06 га, яка розташована в Київській області, Вишгородського району, Лебедівська сільська рада. Згідно листа ВО «Укрдержліспроект» № 321 від 29.05.2020 року земельна ділянка з кадастровим номером :32:002:6005 площею 0,06 га, яка розташована в Київській області, Вишгородського району, Лебедівська сільська рада, повністю, а земельна ділянка з кадастровим номером :32:002:6004 площею 0,06 га, яка розташована в Київській області, Вишгородського району, Лебедівська сільська рада, частково (орієнтовно на 80%) накладаються на землі лісогосподарського призначення, які перебувають в постійному користуванні ДП «Вищедубечанське лісове господарство» на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області (за межами населеного пункту), а саме: Лебедівське лісництво, квартал 647, виділ 5. Спірні земельні ділянки належать згідно інформації з Державного реєстру речових прав - з кадастровим номером :32:002:6005 площею 0,06 га, яка розташована в Київській області, Вишгородського району, Лебедівська сільська рада належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки, серія та номер: 497 від 28.04.2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. та з кадастровим номером :32:002:6004 площею 0,06 га, яка розташована в Київській області, Вишгородського району, Лебедівська сільська рада належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки, серія та номер: 494 від 28.04.2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. Дані земельні ділянки були придбані за договорами купівлі - продажу у ОСОБА_3 . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав, зазначені земельні ділянки утворились шляхом поділу земельної ділянки кадастровий номер :32:002:6001, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_3 , який набув її у власність за договором купівлі - продажу № 1752 від 20.11.2018 року у ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Загвоздіною А.М. При цьому ОСОБА_1 набула у власність земельну ділянку кадастровий номер :32:002:6001 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» серія та номер: 10-489/15-18-сг від 30.01.2018 року. Зазначені земельні ділянки є земельними ділянками лісового фонду та відносяться до земель лісогосподарського призначення, які перебувають в постійному користуванні ДП «Вищедубечанське лісове господарство». Вказаний наказ видано з порушенням вимог законодавства України, внаслідок чого в порушення вимог закону було здійснено реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,12 га кадастровий номер :32:002:6001, дії щодо її поділу та укладання Договорів купівлі - продажу новостворених ділянок та реєстрації права власності на новостворені земельні ділянки з кадастровим номером :32:002:6004 площею 0,06 га та з кадастровим номером :32:002:6005 площею 0,06 га, які розташовані в Київській області, Вишгородського району, Лебедівська сільська рада. На підставі викладеного, Державне підприємство «Вищедубечанське лісове господарство»змушено звернутися до суду із вказаним позовом.

24.07.2020 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.03.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Кілічава Т.М. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги повністю підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Раніше надавала письмову відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 .

Представники відповідача ОСОБА_2 - адвокат Тереньєв О.Ю. та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, в якій заперечували проти задоволення позовних вимог та просили відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Також раніше надавали додаткові письмові пояснення до відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Представник третьої особи Кабінету Міністрів України в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення по справі, в яких просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти їх задоволення.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що згідно державного акту серії ІІ-КВ № 003309 на право постійного користування землею від 24.09.1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 3, Вище-Дубечанський держлісгосп є постійним землекористувачем земель у розмірі 1446, 5 га на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Державний акт видано на підставі рішення Лебедівської сільської ради від 25.01.1998 року №8.

07 листопада 2018 року на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки серія та номер: 10-489/15-18-сг від 30.01.2018 року» ОСОБА_1 зареєструвала право власності на земельну ділянку кадастровий номер :32:002:6001, площею 0,12 га, яка розташована в Київській області, Вишгородського району, Лебедівська сільська рада.

20 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки з кадастровим номером :32:002:6001, площею 0,12 га, розташованої в Київській області, Вишгородського району, Лебедівська сільська рада, який посвідчено приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Загвоздіною А.М. серія та номер 1752 та 20.11.2018 року ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку.

В подальшому ОСОБА_3 було поділено належну йому на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером :32:002:6001, площею 0,12 га, розташовану в Київській області, Вишгородського району, Лебедівська сільська рада на дві новостворені земельні ділянки з кадастровим номером :32:002:6004 площею 0,06 га та з кадастровим номером :32:002:6005 площею 0,06 га.

28 квітня 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки з кадастровим номером :32:002:6004 площею 0,06 га, яка розташована в Київській області, Вишгородського району, Лебедівська сільська рада, що підтверджується договором купівлі - продажу земельної ділянки від 28.04.2020 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О., внесено в реєстр за № 494. 28.04.2020 року ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку.

28 квітня 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки з кадастровим номером :32:002:6005 площею 0,06 га, яка розташована в Київській області, Вишгородського району, Лебедівська сільська рада, що підтверджується договором купівлі - продажу земельної ділянки від 28.04.2020 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О., внесено в реєстр за № 497. 28.04.2020 року ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку.

Згідно листа ВО «Укрдержліспроект» № 321 від 29.05.2020 року земельна ділянка з кадастровим номером :32:002:6005 площею 0,06 га, яка розташована в Київській області, Вишгородського району, Лебедівська сільська рада, повністю, а земельна ділянка з кадастровим номером :32:002:6004 площею 0,06 га, яка розташована в Київській області, Вишгородського району, Лебедівська сільська рада, частково (орієнтовно на 80%) накладаються на землі лісогосподарського призначення, які перебувають в постійному користуванні ДП «Вищедубечанське лісове господарство» на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області (за межами населеного пункту), а саме: Лебедівське лісництво, квартал 647, виділ 5.

З довідки Управління Держземагенства у Вишгородському районі Київської області від 17.07.2015 року № 654 яка надана ПП «Єдиний Центр» вбачається, що згідно даних державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями та схеми розміщення, земельна ділянка площею 0,1200 га, яка відводиться у власність ОСОБА_1 для ведення індивідуального садівництва на території Лебедівської сільської ради, відноситься до земель запасу Лебедівської сільської ради, склад угідь в межах земельної ділянки - сіножаті (гр. 11). Віднесення земельних ділянок до тієї чи іншої категорії земель відповідно до ст. 20 ЗК України здійснюється на підставі рішень органів державної влади або органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

З листа Головного Управління Держгеокадастру у Київській області від 14.09.2020 року № 29-10-0.221-12033/2-20 вбачається, що відповідно до даних автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру «Національної кадастрової системи» відсутні дані щодо накладення запитуваних земельних ділянок з кадастровими номерами :32:002:6004 та :32:002:6005 на землі ДП «Вищедубечанське лісове господарство» на території Лебедівської сільської ради.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :32:002:6004 та :32:002:6005 утворились внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :32:002:6001.

Довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями № 654 від 17.07.2015 року є складовою проекту ПП «Єдиний центр». Зазначений проект до Відділу на зберігання не надходив.

Разом з тим, повідомлено, що другий примірник державного акта на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 003309 (державна реєстрація від 09.04.1999 року за № 94), виданий Вище - Дубечанському держлісгоспу, який зберігався в архіві Відділу, вилучено детективом Національного бюро П`ятого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Горбенко Л.А. на підставі ухвали Вищого антикорупційного суду від 04.05.2020 року по справі № 991/3472/20 (провадження № 1-кс/991/3578/20).

Технічна документація із землеустрою по складанню зазначеного вище державного акта на право постійного користування землею Вище - Дубечанського держлісгоспу в Місцевому фонді документації із землеустрою Відділу відсутня.

Листом від 02.10.2015 року № 273 Лебедівська сільська рада Вишгородського району Київської області повідомила головного архітектора Вишгородського району про те, що до Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області звернувся директор землевпорядної організації «Єдиний центр» ОСОБА_1 з проханням погодити межі земельної ділянки, яка передається у власність під індивідуальне садівництво площею 0,12 га ОСОБА_1 за межами населеного пункту села Лебедівка.

Лебедівська сільська рада відмовила в погоджені, оскільки земельна ділянка перебуває в користуванні громади, у зв`язку з чим просила врахувати вищеперераховані факти та інтереси громади при погодженні висновків.

Листом від 06.10.2015 року № 277 Лебедівська сільська рада Вишгородського району Київської області звернулась до Головного управління Держземагенства у Київській області та просила взяти до уваги та вжити заходи щодо відведення земельної ділянки на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області за межами населеного пункту села Лебедівка, на яку наказом Головного управління Держземагенства у Київській області надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га під індивідуальне садівництво.

Листом від 16.07.2019 року № 259/02-10 Лебедівська сільська рада Вишгородського району Київської області звернулась до Вишгородського відділу місцевої прокуратури та повідомила про те, що сільській раді стало відомо про відведення у власність земельних ділянок площею по 0,06 га для індивідуального садівництва з кадастровими номерами :32:002:6004 та :32:002:6005. Також повідомлено, що вказані земельні ділянки знаходяться в межах населеного пункту біля обвідного каналу, в зоні забору води пожежними автомобілями Вишгородського відділення надзвичайних ситуацій та лісової охорони, а також у місці масового відпочинку населення у літній період (пляж), місці любительського рибальства у зимовий період. Згідно генерального плану земельні ділянки знаходяться в рекреаційній зоні. Сільська рада жодних рішень чи погоджень по вище зазначених земельних ділянках не приймала.

Листом від 20.07.2020 року № 18-10-0.221-9735/2-20 Головне Управління Держгеокадастру у Київській області повідомило Лебедівську сільську раду Вишгородського району Київської області про те, що наказ № 10-489/15-18сг від 30.01.2018 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» гр. ОСОБА_1 для ведення індивідуального садівництва, площею 0,1200 га на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області з кадастровим номером :32:002:6001, Головним управлінням не приймався.

Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них; земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділенні в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (частина друга статті 1 Лісового кодексу України (далі - ЛК України)).

Земельні відносини, що виникають при використанні, зокрема, лісів регулюються приписами Земельного кодексу України (далі - ЗК України), а також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому кодексу (частина друга статті 3 ЗК України ).

За основним цільовим призначенням ЗК України передбачає виділення в окрему категорію земель лісогосподарського призначення (пункт «е» частини першої статті 19 ЗК України).

Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (стаття 63 ЛК України).

До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (стаття 5 ЛК України).

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України).

Оскільки земельна ділянка та права на неї на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин має визначатися згідно з нормами земельного законодавства та лісового законодавства - у частині використання й охорони лісового фонду

Порядок вилучення земельних ділянок наданих у постійне користування із земель державної та комунальної власності визначає стаття 149 ЗК України.

Відповідно до статті 57 ЛК України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України. Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання для житлової, громадської і промислової забудови провадиться переважно за рахунок площ, зайнятих чагарниками та іншими малоцінними насадженнями. Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями.

У разі прийняття рішення щодо зміни цільового призначення земельних лісових ділянок обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями таке рішення погоджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок Кабінетом Міністрів України не потребує погоджень з іншими органами.

Розглядаючи спір, який виник у розглядуваній справі, суд на підставі встановлених обставин, у відповідності до вказаних норм матеріального права та статей 19, 84 ЗК України, статті 5, 7, 57 ЛК України приходить до висновку, що ДП «Вищедубечанське лісове господарство» не доведено, що спірні земельні ділянки накладаються на землі лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні ДП «Вищедубечанське лісове господарство».

З викопіювання з індексної кадастрової карти Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами :32:002:6004 та :32:002:6005, стосовно яких заявлені позовні вимоги про їх витребування з підстав їх накладення на землі Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» не накладаються та взагалі не межують з земельною ділянкою вказаного лісового господарства.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18) зазначено, що у спорах щодо земель лісогосподарського призначення, прибережних захисних смуг, інших земель, що перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси, зокрема, у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України), та через інші законодавчі обмеження. Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, зокрема, без належного дозволу уповноваженого на те органу, може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля.

Конституція України (статті 13, 14) визначає, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Отже, правовідносини, пов`язані з вибуттям земель лісового фонду з державної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Суд оцінює правовідносини, факти та обставини, які вже відбулися в минулому та надає їм правову оцінку в процесі судового розгляду конкретної справи, який обмежується предметом і підставами позову.

Правовий зміст наведених законодавчих норм окреслює предмет доказування у цивільному процесі. Обсяг предмету доказування обмежується не лише обставинами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а й іншими обставинами, які мають значення для вирішення цивільного спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Представником ДП «Вищедубечанське лісове господарство» не надано до суду картографічних матеріалів, які б доказували наявність накладення на землі лісового призначення земельних ділянок з кадастровим номером :32:002:6004 площею 0,06 га та з кадастровим номером :32:002:6005 площею 0,06 га, які розташовані в Київській області, Вишгородського району, Лебедівська сільська рада та на праві власності належать ОСОБА_2 .

Вищевказані земельні ділянки з кадастровим номером :32:002:6004 площею 0,06 га та з кадастровим номером :32:002:6005 площею 0,06 га, які розташовані в Київській області, Вишгородського району, Лебедівська сільська рада та на праві власності належать ОСОБА_2 , за даними Публічної кадастрової карти України взагалі не межують із землями лісогосподарського призначення.

Таким чином, подана ДП «Вищедубечанське лісове господарство» позовна заява заснована на припущеннях, долучені позивачем до матеріалів цивільної справи письмові докази не містять інформації щодо предмета доказування та не можуть свідчити про накладення земельних ділянок.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги письмові пояснення сторін, керуючись законодавством України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ДП «Вищедубечанське лісове господарство».

Керуючись ст. ст.4, 10-13, 258-268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Вишгородський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 21 травня 2021 року.

Головуючий: М.Б. Баличева