ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/1920/20
Провадження № 22-ц/4820/607/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю апелянтки ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області в складі судді Кутасевич О.Г. від 22 лютого 2021 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_2 , звертаючись в суд із позовом до відповідача, вказував, що 27.07.2003 року між ним та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис № 8. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказував, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя, непорозуміння, що є причиною постійних суперечок. Вони проживають окремо, їх сім`я вже розпалася, і її збереження вже неможливе.

Тому просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_1 .

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 лютого 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Шлюб, зареєстрований 27 липня 2003 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (актовий запис №8), розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. На її думку, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, і не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін і спільних дітей. Під час розгляду справи вона мала намір заявити клопотання про надання повторно додаткового строку на примирення, проте суд розглянув справу за її відсутності та її представника.

В засіданні апеляційного суду апелянтка підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Позивач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 липня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом повторного свідоцтва про шлюб, виданим Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №8.

Від шлюбу сторони мають двоє дітей - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, незважаючи на наданий сторонам строк для примирення, збереження шлюбу сторін є неможливим і суперечить інтересам сторін, сім`я розпалася остаточно, тому наявні підстави для розірвання шлюбу.

Так, згідно з частиною 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Так, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя.

За змістом ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 5 п. 10 постанови пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Як встановлено судом, позивач не бажає перебувати з відповідачкою в шлюбі і наполягав на розірванні шлюбу.

Суд першої інстанції вжив належні заходи для примирення подружжя, надавши сторонам достатній строк для примирення, - 3 місяці.

Судом також у повній мірі з`ясовано взаємини сторін, наявність у них дітей, та враховано, що під час розгляду справи в суді за участю сторін примирення між ними не відбулося і позивач наполягав на розірванні шлюбу.

В засіданні апеляційного суду апелянтка підтвердила, що примирення між нею і позивачем не відбулося і на час розгляду справи апеляційним судом, попри те, що вказана справа перебуває на розгляді близько 9 місяців.

Суд обґрунтовано відхилив клопотання представника апелянтки про відкладення розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 , будучи належно повідомленою про розгляд справи 22.02.2021 року в судове засідання не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 травня 2021 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко