Справа № 758/3354/19
Провадження № 2-о/758/27/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року суддя Подільського районного суду м.Києва Скрипник О. Г. , за участі секретаря судових засідань Дукач А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних зв`язків, що мають юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних зв`язків, що мають юридичне значення.

Ухвалою суду від 25 січня 2021 року у даній справі відкрите провадження та призначено до розгляду.

Судові засідання призначалися на 18.02.2021, 30.03.2021, 27.04.2021.

Відповідну повістку сторони отримали 04.02.2021 року, 18.02.2021 року, що підтверджується матеріалами справи.

Сторони по справі були належним чином поінформовані про дату, час та місце судового засідання, на підставі ч.1 ст. 131, ч. 3 ст. 130 ЦПК України.

У судове засідання сторони не з`явилися, про причини неявки до суду не повідомили.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому необхідно звернути увагу на те, що законодавець вказав суду на те, що позовна заява залишається без розгляду у разі повторної неявки позивача в судове засідання, незалежно від наявності поважних чи неповажних причин.

Крім того, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати свої процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звернувшись до суду з вищевказаною заявою, в судові засідання на призначений день, час та місце розгляду справи не з`явився, явку свого представника не забезпечив, при цьому матеріали справи перебувають в суді з 2019 року.

З огляду на повторну неявку заявника, належним чином повідомленого про день, час та місце судового засідання, вищевказана заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Залишення заяви без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 223, п. 3 ч. 1 ст. 257, 258-260, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних зв`язків, що мають юридичне значення - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. Г. Скрипник