Ухвала

13 травня 2021 року

м. Київ

справа № 522/1021/16-ц

провадження № 61-7237ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, прокуратури Одеської області про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України

в Одеській області (далі - ГУ ДКСУ в Одеській області), Прокуратури Одеської області, в якому просив; стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 284 871, 00 грн та моральну шкоду у розмірі 800 000, 00 грн, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада

2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ДКСУ в Одеській області, Прокуратури Одеської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1

у розмірі 124 700,00 грн, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури

і суду.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_1 у розмірі 284 871,00 грн, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури

і суду.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та заступника прокурора Одеської області відхилено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29 травня 2019 року касаційні скарги заступника прокурора Одеської області, ГГУ ДКСУ в Одеській області задоволено частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року

в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ГУ ДКСУ в Одеській області, Прокуратури Одеської області про відшкодування майнової шкоди скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси

від 17 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області

від 12 квітня 2017 року залишено без змін.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2020 року позов ОСОБА_1 до ГУ ДКСУ в Одеській області, прокуратури Одеської області про відшкодування майнової шкоди задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди із урахування індексації за період

із липня 2009 року по грудень 2015 року у розмірі 154 344, 97 грн, з яких матеріальна шкода - 129 168, 00 грн, індекс інфляції - 25 176, 97 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 26 березня 2021 року апеляційну скаргу ГУ ДКСУ в Одеській області задоволено частково.

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Одеської області задоволено частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2020 року змінено, виключено із рішення суму відшкодування індексу інфляції та викладено резолютивну частину в наступній редакції:

«Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відшкодування матеріальної шкоди за період із липня 2009 року по грудень 2015 року у розмірі - 129 168 (сто двадцять дев`ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень, 00 копійок».

26 квітня 2021 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку направлена касаційна скарга ГУ ДКСУ в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 червня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 березня 2021 року (надійшла до суду 30 квітня 2021 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення

в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове про відмову

у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що копію постанови Одеського апеляційного суду від 26 березня 2021 року вони отримали 05 квітня

2021 року, що підтверджено доказами.

За таких підстав строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі .

У касаційній скарзі ГУ ДКСУ в Одеській області заявило клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Касаційну скаргу подає відповідач - ГУ ДКСУ в Одеській області, яка відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» не звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги у таких категоріях справ.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 914/1748/17, якою звільнено від сплати судового збору позивача у справі про відшкодування шкоди.

Наведені в обґрунтування заявленого клопотання доводи не можуть слугувати підставою для задоволення клопотання, оскільки. Однак у даній справі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності

01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у 2016 році.

Станом на 01 січня 2016 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 378,00 грн.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Ціна позову становила 1 084 871,00 грн; однак, у касаційному порядку оскаржується постанова лише в частині стягнення матеріальної шкоди

у розмірі 129 168,00 грн (відповідно до уточнених позовних вимог

ОСОБА_1 від 22 листопада 2019 року); 1 відсоток від оскаржуваної суми - 1 291,68 грн.

Отже, ГУ ДКСУ в Одеській області необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2 583,36 грн (1 291,68*200%=2 583,36 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату, або надати докази на підтвердження тяжкого матеріального становища особи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області процесуальний строк для подачі касаційної скарги.

У задоволенні клопотання Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду

м. Одеси від 10 червня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 березня 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 14 червня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць