Справа № 642/6387/20
№ провадження 2/646/820/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.04.2021 м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Демченко С.В.,
позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання Хілінський М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу,
Адвокат Трикоз Д.Є., який діє в інтересах позивача ФОП ОСОБА_1 на підставі ордеру серії КВ №482331 від 08 вересня 2020 року, звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ФОП ОСОБА_1 в порядку регресу завдані збитки у розмірі 218 078 грн. 05 коп., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 180 грн. 78 коп. та витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 25 029 грн. 58 коп.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2020 року справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу передано на розгляд до Червонозаводського районного суду м.Харкова.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 грудня 2020 року вищевказану цивільну справу передано в провадження судді Червонозаводського районного суду м.Харкова Демченко С.В.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від суду від 18 січня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав вказаних в позовній заяві, та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, згідно з якою відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, правом надання відзиву на позовну заяву не скористалася, заяв про відкладення розгляду справи не подавала.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд за згодою позивача розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 травня 2020 року ОСОБА_2 визнано винуватим у порушенні п.п.11.3, 11.4 ПДР України, за що притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 вбачається, що власником транспортного засобу «Mazda СХ-9», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » є ОСОБА_5 .
Як слідує зі змісту акту виконаних робіт ТОВ «АККО МОТОРС» №КА5-005921 від 30 липня 2020 року на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобіля «Mazda СХ-9» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », вартість послуг з ремонту вказаного автомобіля склала 246 597 грн. 65 коп.
Відповідно до акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_6 №КВ5-005114 від 30 липня 2020 року на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобіля «Mazda СХ-9», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », вартість послуг з ремонту вказаного автомобіля склала 69 480 грн. 40 коп.
16 березня 2020 року власником ОСОБА_5 було подано до ПрАТ «СК «ВУСО» акти (протоколи) огляду ТЗ-заяви на виплату страхового відшкодування.
07 вересня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір №07/09/2020 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 по договору.
З метою досудового врегулювання спору 16 вересня 2020 року ФОП ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_2 претензію №2021645-1 про відшкодування збитків в порядку регресу, в якій просив сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 218 078 грн. 05 коп. Однак, вимога претензії не була виконана відповідачем.
Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 6 Постанови ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Згідно з п. 2.2 Правил дорожнього руху України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
Аналіз змісту наведеного пункту Правил дорожнього руху і частини другої статті 1187 ЦК України у їх взаємозв`язку приводить до висновку, що коли особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником, то саме ця особа є володільцем транспортного засобу і буде нести відповідальність за завдання шкоди.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку проте, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем у справі, оскільки шкода завдана внаслідок порушення ОСОБА_2 п.п.11.3, 11.4 ПДР, а тому у відповідності до ст.1188 ЦК України відшкодовується саме винною особою, якою у даному випадку є відповідач ОСОБА_2 .
Спірні цивільно-правові відносини у сфері страхування відповідальності власників транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, страхова компанія відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.
Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Підпунктом «Ґ» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов визначених у пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.
В свою чергу ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
Згідно зі ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини.
Так, відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом ст. 514 цього Кодексу до нового кредитору переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, до позивача по справі перейшло право вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 суми страхового відшкодування у розмірі 218 078 грн. 05 коп., сплаченого ПрАТ «СК «ВУСО».
Положеннями ст.ст.12,81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, сукупність наданих позивачем доказів у їх взаємозв`язку, достатності, належності та допустимості, вважає встановленим та доведеним, що в результаті ДТП, яка сталася з вини водія ОСОБА_2 , була спричинена матеріальна шкода, яка повністю відшкодована ПрАТ «СК «ВУСО», правонаступником якого щодо вимог за Договором про відступлення права вимоги №07/09/2020 від 07 вересня 2020 року є позивач по справі. А тому, позивач відповідно до ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набув право зворотної (регресної) вимоги до відповідача ОСОБА_2 , оскільки саме він визнаний винуватим в даному ДТП, та має сплатити різницю між фактичним розміром шкоди, яка була виплачена ПрАТ «СК «ВУСО» і страховим відшкодуванням, яке здійснило ПАТ «СК «МЕГА ГАРАНТ» на користь ПрАТ «СК «ВУСО», у розмірі 218 078 грн. 05 коп.
З урахуванням того, що відповідач обґрунтованого заперечення проти позову не надав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ФОП ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 218 078 грн. 05 коп.
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з отриманням правничої допомоги, суд приходить до таких висновків.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Так, за вимогами статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В обґрунтування вимог, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, позивач посилався на долучені до матеріалів справи копію Договору про надання правової (правничої) допомоги №7 від 08 вересня 2020 року, Додаткової угоди № 3 Акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги від 26 жовтня 2020 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги №7 від 08 вересня 2020 року, квитанції №8116-7РТТ-501Р-2КТ8 від 02 березня 2021 року, ордеру на надання правової допомоги серії №КВ №482331 від 08 вересня 2020 року у Ленінському районному суді м. Харкова.
Відповідно до квитанції №8116-7РТТ-501Р-2КТ8 від 02 березня 2021 року ФОП ОСОБА_1 сплатив адвокатському об`єднанню «Адвокатус» згідно з Додатковою угодою № 3 Акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги від 26 жовтня 2020 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги №7 від 08 вересня 2020 року суму 22 863 грн. 81 коп.
Приймаючи до уваги викладене, з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача витрат пов`язаних з отриманням позивачем правничої допомоги підлягає частковому задоволенню у розмірі 18 015 грн. 40 коп., що підтверджено матеріалами справи.
Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2180 грн. 78 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 263-265, 274-279, 280-283 ЦПК України, суд
Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 218 078 грн. (двісті вісімнадцять тисяч сімдесят вісім) гривень 05 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2180 (дві тисячі сто вісімдесят) гривень 78 копійок.
У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу - відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , останнє відоме зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .
Відповідач ОСОБА_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складений та підписаний без проголошення 30 квітня 2021 року.
Суддя С.В. Демченко