Справа № 202/8620/19
Провадження № 2/202/152/21
24 травня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.
за участю секретаря судового засідання - Калантаєнко Д.В.
представника позивача - адвоката Довгополої О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, треті особи: приватне підприємство «Січеслав-Торгесервіс», товариство з обмеженою відповідальністю «Меркадо» про визнання протиправними та скасування рішень
І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом за результатами розгляду якого, та з урахуванням неодноразово уточнених позовних вимог, просила суд визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора від 13.09.2017 щодо надання статусу архівним ділянкам, визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської міської ради від 24.07.2019 № 348/47 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 з метою проведення земельних торгів», зобов`язати ГУ Дергеокадастру в Дніпропетровській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнати протиправним та скасувати рішення ДМР від 23.10.2019 № 261/49 «Про проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 », визнати за ПП «Січеслав-Торгсервіс» право оренди земельної ділянки за фактичним розміщенням об`єктів нерухомого майна.
Представник відповідача був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відзив не подав, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
28.12.2019 ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Кухтіним Г.О. цивільна справа була прийнята до розгляду.
Стороною позивача було неодноразово уточнено позовні вимоги.
Під час розгляду справи судом розглянуті клопотання, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
24.05.2021 ухвалено рішення.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 28.11.2007 Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради зареєстровано юридичну особу - Приватне підприємство «Січеслав-Торгсервіс».
Статутний капітал був сформований в розмірі 800 000,00 грн., у тому числі: 10 000,00 грн. - за рахунок грошових коштів засновників, 790 000,00 грн. - за рахунок нерухомого майна, а саме: торговельно-сервісного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею земельної ділянки 6 616 кв.м., у тому числі під будинком 471,7 кв.м., під господарськими будівлями та спорудами 1 278,1 кв.м., під зеленими насадженнями 1 167,6 кв.м., під дорожнім (твердим) покриттям 3 698,6 кв.м.
Відповідно до п.5.1. Статуту ПП «Січеслав-Торгсервіс» органами управління та контролю підприємства є Власники Підприємства та директор підприємства.
Згідно з п.5.2. Статуту власниками підприємства є: ОСОБА_1 (позивач) з часткою 50% у статутному капіталі, ОСОБА_2 (третя особа-1) з часткою 25% у статутному капіталі, ОСОБА_3 (відповідач-2) з часткою 25% у статутному капіталі.
Пунктами 5.2, 5.12, 5.14 Статуту підприємства передбачено загальні положення щодо участі в управлінні підприємства.
Відповідно до акту від 09.01.2019 про обстеження нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , складеного 09.01.2019 інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_4 , на земельній ділянці за вищевказаною адресою були побудовані торгівельні магазини, кіоски, павільйони (тимчасового характеру, без фундаменту), влаштовано споруди «№ 1-23», замощення «І, II». Самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 не виявлено.
Оскаржуваними рішеннями ДМР від 24.07.2019 № 348/47 та від 23.10.2019 № 261/49 земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 була визначена для проведення земельних торгів з продажу лота - право оренди земельної ділянки для будівництва торговельного комплексу.
З 2013 року по 2019 ПП «Січеслав-Торгесервіс» ініціювалось питання щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) шляхом подання відповідних заяв, клопотань та інше.
Таким чином, судом було встановлено, що у даному конкретному випадку спір стосується майнових та інших речових прав та інтересів ПП «Січеслав-Торгесервіс». При цьому ПП «Січеслав-Торгесервіс» за захистом свого права, інтересу з приводу оспорюваних рішень до суду не зверталось.
ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Зі змісту вказаних положень діючого законодавства України вбачається, що особа має право звертатись до суду тільки з метою захисту порушених, невизнаних та/або оспорюваних прав і вказані обставини є обов`язковою передумовою для отримання відповідного захисту з боку судової гілки влади.
В постанові від 24.06.2020 по справі № 202/7415/16-ц Верховний Суд зазначив, що: «… завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Виходячи з вищезазначених норм права, право на захист можливе лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення».
В той же час, позивачем не було доведено, та судом не було встановлено, реального порушення законних прав/інтересів ОСОБА_1 , оскільки оскаржувані позивачем рішення впливають саме на право/інтерес юридичної особи - ПП «Січеслав-Торгесервіс», яким відповідні рішення не оскаржувались.
Також, суд звертає увагу, що право на звернення до суду в інтересах юридичної особи надано ст. 54 ГПК України власнику (учаснику, акціонеру), якому належить 10 і більше відсотків статутного капіталу товариства (крім привілейованих акцій), або частка у власності юридичної особи якого становить 10 і більше відсотків, в разі подання ним позову про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою.
Правове регулювання ст. 54 ГПК України поширюється саме на випадки подання позову про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою. Тобто на підставі наведеної процесуальної норми власник (учасник, акціонер) може звернутися до суду в інтересах юридичної особи саме із зазначеним позовом. З іншими позовами в інтересах юридичної особи власник (учасник, акціонер) може звернутися лише в разі наявності підстав, прямо передбачених відповідними законодавчими нормами.
В той же час положеннями чинного законодавства не передбачено звернення учасника (засновника, акціонера, члена) юридичної особи до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів цієї особи поза відносинами представництва, окрім позовів про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою.
При цьому звернення власником в інтересах юридичної має відбуватись у відповідності до ст. 54 ГПК України при наявності відповідних підстав (завдання збитків) у господарському судочинстві.
За таких обставин, суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 25 травня 2021 року.
Суддя Г.О. Кухтін