Дата документу 29.04.2021 Справа № 337/3697/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/3697/20
Провадження №22-ц/807/1554/21
Головуючий в 1-й інстанції Сидорова М.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2021 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» (далі ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА), в якій просив поновити його на посаді водія офісного в адміністративно-господарчому відділі ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.08.2020 року до дня поновлення на роботі. Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що він з 17.10.2017р. працював на посаді водія офісного в адміністративно-господарчому відділі ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА». 14.08.2020р. він був звільнений з займаної посади у зв`язку зі скороченням чисельності згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Своє звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України вважає незаконним та таким, що порушує вимоги діючого трудового законодавства, оскільки фактичні зміни в організації виробництва і праці на підприємстві не відбулися, відповідач не врахував його переважного права на залишенні на роботі, як працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, зокрема, не врахував, що він, на відміну від іншого працівника, має повну вищу освіту за спеціальністю «Двигуни внутрішнього згоряння», а також не врахував наявність у нього двох утриманців малолітньої та неповнолітньої дитини. Крім того, відповідачем не були запропоновані усі наявні на підприємстві вакансії, включаючи 5 відокремлених підрозділів підприємства.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2021 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що в ході судового розгляду не встановлено, що у відповідача відбулися зміни в організації виробництва і праці, які могли стати підставою для скорочення чисельності робітників. При звільненні позивачу не були запропоновані всі наявні вакантні посади. Оскільки не встановлено, що кваліфікація та продуктивність праці у позивача була меншою, ніж у іншого працівника, необхідно було враховати факт наявності у позивача утриманців.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2021 року це 227 000 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2270,00 грн. (2270,00 грн. Х 100 = 227 000 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.10.2017р. ОСОБА_1 був прийнятий на посаду водія офісного в адміністративно-господарчому відділі ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» (т.1 арк. 5-9, 27-31).

Ціль посади водія офісного адміністративно-господарчого відділу ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА», завдання та обов`язки працівника, його права та відповідальність, рівень знань та кваліфікаційні вимоги, взаємовідносини за посадою визначені Робочою інструкцією, яка затверджена генеральним директором ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» 13.10.2017р. та погоджена головою профспілкового комітету (т.1 арк.109-110).

Наказом генерального директора ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» №266 від 09.06.2020р. «Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розпис» вирішено внести в штатний розпис з 14.08.2020р. зміни в організаційній структурі департаменту персоналу, а саме скоротити чисельність адміністративно-господарчого відділу за посадою «водій офісний» до кількості одного працівника (скороченню підлягає 1 посада) (т.1 арк.54).

Наказом генерального директора ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» №267 від 09.06.2020р., з метою реалізації наказу №266 від 09.06.2020р., створено Спеціальну комісію з розгляду питання скорочення штатної чисельності працівників адміністративно-господарчого відділу (м. Запоріжжя), на розгляд якої були поставлені питання: аналіз кваліфікації і продуктивності праці водіїв офісних адміністративно-господарчого відділу (м.Запоріжжя); розгляд питання про наявність переваг в залишенні на роботі; визначення працівника, який має переважне право залишення на роботі і того, хто підлягає звільненню (т.1 арк.55).

Згідно з протоколом Спеціальної комісії з розгляду питання скорочення штатної чисельності працівників адміністративно-господарчого відділу (м. Запоріжжя) №1 від 09.06.2020р., в ході проведення аналізу кваліфікації і продуктивності праці водіїв офісних адміністративно-господарчого відділу (м.Запоріжжя) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визначено, що кваліфікація та продуктивність праці у ОСОБА_1 була меншою, ніж кваліфікація та продуктивність праці у ОСОБА_2 та роботодавцю було рекомендовано до звільнення у зв`язку з скороченням штатної чисельності ОСОБА_1 (т.1 арк.56-57).

09.06.2020р. ОСОБА_1 був попереджений про майбутнє звільнення з займаної посади з 14.08.2020р. у зв`язку зі скороченням чисельності працівників, що підтверджується його підписом на Попередженні про майбутнє вивільнення №12/08-737 від 09.06.2020р. (т.1 арк.10, 33).

Одночасно, 09.06.2020р. разом з попередженням про майбутнє вивільнення ОСОБА_1 запропоновано вакантні посади на ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА», які він може зайняти з урахуванням досвіду трудової діяльності оператор лінії у виробництві харчової продукції (№12/08-737 від 09.06.2020р.), інженер-електронік (№12/08-738 від 09.06.2020р.) (т.1 арк.10, 33).

26.06.2020р. ОСОБА_1 запропоновано вакантні посади на ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА», які він може зайняти з урахуванням досвіду трудової діяльності машиніст холодильних установок (0,5 ставки) (№12/08-902 від 26.06.2020р.), оператор котельні (0,5 ставки) (№12/08-901 від 26.06.2020р.) (т.1 арк.13-14, 35-36).

Відповідно до довідки ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» №12/08-1723 від 02.11.2020р., з моменту попередження ОСОБА_1 про наступне звільнення до безпосередньої дати самого звільнення, жодних вакансій, які могли бути запропоновані ОСОБА_1 у відповідності до вимог КЗпП України, крім тих, що були йому запропоновані в цьому періоді в штатному розписі ПрАТ «КАРЛСБАРГ УКРАЇНА» не було (т.1 арк.134, 265).

Відповідно до витягів зі штатного розпису ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» станом на 01.06.2020р., 01.07.2020р., 01.08.2020р., 14.08.2020р. (т.1 арк.168-182, т.2 арк.10-19), а також звітів за таблицею №5 додатку №4 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за червень 2020р., липень 2020р. та серпень 2020р. (т.1 арк.183-264), вони містять інформацію про кількість штатних одиниць та наявність вакантних посад на підприємстві у період з 01.06.2020р. по 14.08.2020р.

Також судом встановлено, що 27.07.2020р. генеральний директор ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» звернувся до голови профспілкового комітету ППО ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» з поданням про надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником ОСОБА_1 (т.1 арк.132).

Згідно з даними протоколу засідання профспілкового комітету ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» №5 від 06.08.2020р., в присутності ОСОБА_1 , було розглянуто подання адміністрації про надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який працює на посаді «водій офісний» ОСОБА_1 за п.1 ст.40 КЗпП України та постановлено: «Надати згоду адміністрації компанії на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником ОСОБА_1 ».

Під час голосування «за» проголосувало 4 голоси, «проти» - 0, «утрималось» - 8 (т. арк.113-114).

14.08.2020р. ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади у зв`язку зі скороченням чисельності згідно з п.1 ст.40 КЗпП України (наказ №494тр від 14.08.2020р. (т.1 арк.9, 31).

Відповідно до довідки ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» №12/09-26-89 від 23.09.2020р., ОСОБА_1 працював на підприємстві з 17.10.2017р. по 14.08.2020р. на посаді водій офісний та йому була нарахована заробітна плата за червень 2020р. в розмірі 14 393,75грн. (відпрацьовано 160 годин) та за липень 2020р. 8135,60 грн. (відпрацьовано 104 години). Середньогодинна заробітна плата складає 85,34 грн., середньомісячна заробітна плата 14678,48 грн. (т.1 арк.91).

Крім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_1 , яке видано йому 20.05.2015р. із зазначенням категорій: А (дійсна з 20.05.2015р.), В1 (20.05.2015р.), В (13.02.2001р.), С1 (20.05.2015р.), С (13.02.2001р.), D1(20.05.2015р.), D (02.02.2006р.) (т.1 арк.92).

У 2007 році ОСОБА_1 закінчив Запорізький національний технічний університет і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Двигуни внутрішнього згоряння» та здобув кваліфікацію спеціаліста з двигунів внутрішнього згоряння (т.1 арк.11, 34), є батьком двох дітей: малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 арк.15-16, 37-38).

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює водієм на підприємстві відповідача з 20.01.1994р., на посаді водія офісного - з 01.09.2016р. (т.1 арк.115-116), відповідно до екзаменаційної картки (т.1 арк.111-112), а також даних, які містяться у протоколі Спеціальної комісії з розгляду питання скорочення штатної чисельності працівників адміністративно-господарчого відділу (м.Запоріжжя) ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» №1 від 09.06.2020р. (т.1 арк.56-57), ОСОБА_2 має посвідчення водія з 1987 року та право керування транспортними засобами категорій: В, В1, С, С1, D, D1, ВЕ, С1Е, СЕ, D1Е, DЕ.

Відповідно до Акту інспекційного відвідування (невиїздного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю №ЗП 17801/1989/АВ від 09.12.2020р., який складений інспектором ГУ Держпраці у Запорізькій області Жадан Н.Ю., після проведення інспекційного відвідування на ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» з питання порядку звільнення ОСОБА_1 , порушення законодавства з питання порядку звільнення відсутні (т.2 арк.2-3).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надані докази та обставини встановлені в ході судового розгляду не спростовують законність звільнення позивача ОСОБА_1 у зв`язку зі скороченням чисельності працівників на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 5-1 КЗпП України передбачено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ч.3 ст.62 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Оскільки підприємство вправі самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, суд першої дійшов правильного висновку, що у відповідача дійсно відбулося скорочення чисельності працівників, а саме чисельності адміністративно-господарчого відділу за посадою «водій офісний» до кількості одного працівника (скорочено 1 посаду), що підтверджується Наказом генерального директора ПрАТ «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» №266 від 09.06.2020р. «Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розпис», який погоджений головою профспілкової організації, віце-президентом по персоналу та старшим директором з правових питань підприємства.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що скорочення однієї посади не вказує на наявність змін в організації виробництва і праці, є безпідставними, оскільки питання щодо організаційної структури підприємства віднесено до компетенції самого підприємства і не пов`язано з певною кількістю працівників, які підлягають скороченню.

Згідно з п. 1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст.40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема: сімейним - при наявності двох і більше утриманців (п.1 ч.2 ст.42 КЗпП України); працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації (п.3 ч.2 ст.42 КЗпП України).

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що позивач мав переважне право на залишення на роботі, оскільки мав на утриманні двох неповнолітніх дітей, є безпідставними, оскільки при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у ч.2 ст.42 КЗпП України.

Згідно з протоколом Спеціальної комісії з розгляду питання скорочення штатної чисельності працівників адміністративно-господарчого відділу (м. Запоріжжя) №1 від 09.06.2020р., в ході проведення аналізу кваліфікації і продуктивності праці водіїв офісних адміністративно-господарчого відділу (м.Запоріжжя) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визначено, що кваліфікація та продуктивність праці у ОСОБА_1 була меншою, ніж кваліфікація та продуктивність праці у ОСОБА_2 та роботодавцю було рекомендовано до звільнення у зв`язку з скороченням штатної чисельності ОСОБА_1 .

Доводи скаржника з приводу наявності у нього вищої освіти, і як наслідок вищій рівень кваліфікації, спростовуються тією обставиною, що позивач займав посаду водія, а тому при порівнянні кваліфікації двох працівників обґрунтовано враховано водійський стаж та наявність відкритих категорій.

Відповідно до положень ч.1, 2, 3, 5, 7, 8 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім певних випадків.

Відповідно до ч.1-3 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

09.06.2020р. позивача ОСОБА_1 було попереджено про його звільнення з 14.08.2020р. у зв`язку із скороченням чисельності працівників.

До часу звільнення позивачу роботодавцем були запропоновані всі наявні вакантні посади, які він міг зайняти з урахуванням досвіду трудової діяльності, зокрема посади оператора лінії у виробництві харчової продукції, інженера-електроніка, машиніста холодильних установок, оператора котельні, але на зайняття запропонованих посад та переведення на них ОСОБА_1 відмовився, що ним не оспорюється та не спростовується. Доказів протилежного суду першої та апеляційної інстанції надано не було.

Посада майстра про яку зазначає апелянт, не могла йому бути запропонованою оскільки відповідно до наданих роботодавцем доказів він не відповідав кваліфікаційним вимогам до цих посад.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 29 квітня 2021 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков