Справа № 740/4979/20
Провадження № 2/740/293/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Зінич А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», банк) до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

установив:

У листопаді 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 9963,68 грн - за тілом кредиту, а також судовий збір за подання позову до суду.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ОСОБА_2 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 26 липня 2010 року.

Підписавши заяву, позичальник підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, надав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Заявою позичальника підтверджується те, що він повністю проінформований про умови кредитування в банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Дія договору підтверджується фактом користування позичальником картковим рахунком та використання кредитних коштів. Виконання договору вбачається також з виписки за рахунком та розрахунком заборгованості.

Відповідно до виявленого бажання позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 19 000,00 грн.

Проте позичальник порушив узяті за договором зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості за кредитом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер.

Спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1

15 серпня 2018 року позивач направив претензію кредитора до приватного нотаріуса Кізуб Т. Є. та 21 вересня 2018 року отримав відповідь.

Посилаючись на положення ст. 1218, 1219, 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач просив стягнути заборгованість за кредитом з відповідачки як спадкоємця після смерті позичальника, яка прийняла спадщину.

16 травня 2020 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно з якою позивач пред`явив свої вимоги, але жодних дій не було виконано.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 09-00 год 05 січня 2021 року, яке в подальшому неодноразово відкладалося з різних причин, востаннє - на 15-00 год. 07 червня 2021 року.

У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. Повідомлялися судом про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що звертаючись до суду із заявленим позовом, позивач вказав, що позичальник ОСОБА_2 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 26 липня 2010 року.

Підписавши заяву, позичальник підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, надав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Відповідно до виявленого бажання позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 19 000,00 грн.

Проте позичальник порушив узяті за договором зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості за кредитом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер.

15 серпня 2018 року позивач направив претензію кредитора від 26 липня 2018 року до приватного нотаріуса Кізуб Т. Є. та 21 вересня 2018 року отримав відповідь, що спадкова справа нотаріусам не заводилася.

16 травня 2020 року позивач направив до відповідачки лист-претензію від 30 квітня 2020 року.

Згідно з довідкою Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 01 лютого 2021 року № 03-05/143 (а. с. 93) ОСОБА_2 на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті та протягом шести місяців за вказаною адресою була зареєстрована мати ОСОБА_1 .

Відповідно до копії спадкової справи (а. с. 98 - 103), отриманої на запит суду, заведеної Ніжинською районною державною нотаріальною конторою після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулася його мати ОСОБА_1

30 січня 2019 року нотаріус видав на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на спадкове майно після смерті її сина ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.

Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать.

За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом указаних норм, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Вимоги кредитора, відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, - смерті позичальника) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відповідно до положень ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

З огляду на те, що у позичальника ОСОБА_2 утворилася перед банком заборгованість, а відповідачка ОСОБА_1 є його спадкоємцем, яка прийняла спадщину, то суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 646/6493/16-ц у подібних правовідносинах.

Зазначений позивачем розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками.

Однак відповідачкою вказаний розрахунок жодними доказами не спростований та доказів на підтвердження належного виконання вимог договору суду не надано.

У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 263, 274 - 279, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д; ) борг у розмірі 9963 (дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят три) гривень 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д; ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене і підписане 11 червня 2021 року.

Суддя І. М. Шевченко