Справа № 461/3849/20 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/811/2462/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Крайник Н.П., Ніткевича А.В.,

секретаря Жукровської Х.І.,

з участю: представника відповідача Головного

управління Пенсійного фонду України у Львівській

області Цимбор Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань 10002 грн. моральної шкоди, завданої протиправною відмовою відповідача здійснити нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у період з 22.01.2014 року по 30.05.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 22.05.2008 року Львівською обласною МСЕК №1 йому була встановлена 2 група інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з чим, а також відповідно до статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», його було віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У зв`язку з порушенням його права на своєчасне отримання фактично донарахованої пенсії у розмірах, визначених в рішенні Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2014 року (справа №2786/08/9104), 20.06.2018 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про проведення нарахування та виплати компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», вказавши, що фактична виплата донарахованої пенсії була проведена лише 30.05.2018 року, однак, листом №2965/Ф-94/07.05.-06; 3008/Ф-94/07.05.-06 від 19.07.2018 року відповідач відмовив у проведенні нарахування та виплати компенсації, яка рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року у справі №464/4539/18 визнана протиправною.

Цим рішенням суду Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зобов`язано нарахувати та виплатити йому ( ОСОБА_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у період з 22.01.2014 року до 30.05.2018 року.

Зазначає, що виданий на підставі рішення суду виконавчий лист звернутий ним до примусового виконання, однак, до цього часу залишається не виконаним відповідачем.

Позивач зазначає, що протиправною відмовою відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у період з 22.01.2014 року по 30.05.2018 року, протиправність якої підтверджено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року, йому завдано моральної шкоди, яка полягала в душевних переживаннях (психологічних стражданнях негативного характеру) щодо порушення відповідачем його законних прав та необхідністю відстоювати їх у судовому порядку, а також повторюваністю прийняття відповідачем протиправних рішень по його зверненнях протягом тривалого періоду часу, що психологічно виснажує його та завдає шкоди здоров`ю.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Апелянт зазначає, що суд не дав належної правової оцінки доказам, які він подав на підтвердження своїх вимог, зокрема, не врахував преюдиційності обставин, встановлених рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року щодо протиправності дій відповідача.

На переконання апелянта, суд не врахував систематичності та тривалого характеру протиправних дій відповідача, які полягають у порушенні його (апелянта) законних прав та невиконанні ухвалених на його користь судових рішень.

Наголошує на застосуванні правових висновків Верховного Суду та судової практики Європейського суду з прав людини.

22.10.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.

Зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду (далі Порядок), згідно з яким виплату заборгованості з пенсій, що фінансуються з державного бюджету, за період до набрання судовим рішенням законної сили, необхідно здійснювати відповідно до цього Порядку.

Цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що боржник веде облік судових рішень (рішень суду, що набрали законної сили) у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України, при цьому, відповідно до пункту 4 Порядку, черговість виконання рішень визначається датою їх надходжень до боржника.

Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затверджений постановою Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 року №1189/32641 та набрав чинності 10.11.2018 року.

Просить врахувати, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року у справі №464/4539/18 набрало законної сили 14.03.2019 року на підставі ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду і на виконання цього рішення позивачу було нараховано компенсацію на загальну суму 21036 грн. 67 коп., яка в подальшому була включена до Реєстру.

Зазначає, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року було виконане в межах наданих Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області повноважень та згідно з нормами чинного законодавства.

Окрім того, звертає увагу, що факт заподіяння позивачу моральної шкоди не доведений належними та допустимими доказами.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи, не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській областів заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.05.2008 року Львівською обласною МСЕК №1 ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, та віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

20.06.2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про проведення нарахування та виплати компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», однак, листом №2965/Ф-94/07.05.-06; 3008/Ф-94/07.05.-06 від 19.07.2018 року йому було відмовлено у проведенні нарахування та виплати вказаної компенсації.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року, яке набрало законної сили 14.03.2019 року, відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області визнано протиправною, і зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 22.01.2014 року до 30.05.2018 року.

На підставі цього рішення суду, 03.05.2019 року Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №464/4536/18, який звернуто позивачем до примусового виконання.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За загальним правилом, яке міститься у ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Разом з тим, згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Цією статтею визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються тяжкість та тривалість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача, можливість їх відновлення, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому, суд має виходити із засад розумності та справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Складовими частинами цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди, є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору і тягне за собою порушення майнових (немайнових) прав та інтересів іншої особи із настанням для неї негативних наслідків (втрат) майнового чи немайнового характеру.

Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій (бездіяльності), а й факт заподіяння шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) та заподіянням шкоди.

Звертаючись із вказаним позовом, позивач як на підставу для цивільно-правової відповідальності відповідача за завдану шкоду посилається на встановлений рішенням суду факт протиправних дій відповідача щодо відмови здійснити нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у період з 22.01.2014 року по 30.05.2018 року.

Разом з тим, встановлено, що позивач уже звертався із позовом до суду про відшкодування йому моральної шкоди, посилаючись на протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в перерахунку пенсії та тривале невиконання відповідачем ухвалених на його (позивача) користь судових рішень зобов`язального характеру, і постановою Львівського апеляційного суду від 03.11.2020 року у справі №461/3851/20 позивачу присуджено моральне відшкодування в розмірі 4000 грн.

Окрім того, постановою Львівського апеляційного суду від 15.12.2020 року у справі №461/3843/20 з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у користь позивача стягнуто 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями відповідача щодо відмови у здійсненні йому нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у період з 02.07.2013 року до 30.05.2018 року.

В даній справі, позивач також пов`язує заподіяння йому моральної шкоди внаслідок протиправної відмови відповідача щодо здійснення нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 22.01.2014 року до 30.05.2018 року, тобто за період, який входить до вказаного вище періоду.

В судовому засіданні представник відповідача підтвердила присудження у користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області названих вище моральних відшкодувань і пояснила, що компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за вказані вище періоди позивачу виплачено в повному обсязі у вересні 2020 року.

Отже, враховуючи наведені вище норми матеріального права та встановлені обставини справи, зокрема, й ту обставину, що позивач отримав моральне відшкодування за рішеннями судів внаслідок несвоєчасної виплати йому відповідачем донарахованих сум пенсії та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, які стосуються того ж періоду, що і в даній справі, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки сам по собі факт встановлення судовим рішенням протиправності дій відповідача за вказаних вище обставин, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується й з висновком суду першої інстанції про недоведеність факту заподіяння позивачеві моральної шкоди у спірних правовідносинах, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 21 травня 2021 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Крайник Н.П.

Ніткевич А.В.