Головуючий суду першої інстанції Кокорєв В.В.
Провадження № 22-ц/812/866/21 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 травня 2021 року м. Миколаїв Справа № 489/293/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання - Пасечнюком І.П.,

за участю: заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Миколаївський МВ ДРАЦС, Відділ) на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кокорєва В.В., в залі судового засідання в м. Миколаїв, о 17 год 14 хв, повний текст якого складений 01 лютого 2021 року, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту народження,

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2020 року ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернувся до суду із заявою про встановлення факту його народження.

Заяву обґрунтовано тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Красногорськ Кордайського району Казахської Радянської Соціалістичної Республіки, яка входила до складу колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік, та нині є країною Республіка Казахстан. Факт його народження підтверджується довідкою від 29 березня 2003 року Р-56 (мовою оригіналу) Красногорського райЗАГСу Управління юстиції Кордайського району, Казахстан.

Його батьки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померли.

Ним були утрачені паспорт і свідоцтво про народження. У зв`язку з цим, на теперішній час він не має документів, які підтверджують особу, що спричиняє негативні наслідки, адже він не може користуватись своїми правами громадянина України, набувати суспільні блага та реалізовувати власні інтереси.

З цього приводу він звертався до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з заявою про повторну видачу йому свідоцтва про народження, на яку 12 жовтня 2018 року отримав відповідь, якою йому відмовлено через те, що за відсутності в нього паспорту, такий документ може бути виданий лише його батькам, або їх представникам, при пред`явленні ними свого паспорту та документів на підтвердження наявності в них родинних стосунків з ОСОБА_1

Благодійна організація МЦСР «Відновлення» в його інтересах зверталась до Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області із заявою про державну реєстрацію його народження, однак отримала відмову у проведенні державної реєстрації народження ОСОБА_1 з підстав відсутності документів, які підтверджують підстави реєстрації народження.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив встановити факт, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Красногорськ Кайдарського району Республіка Казахстан народився ОСОБА_1 , громадян України, матір`ю якого є громадянка України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області провести державну реєстрацію його народження відповідно до статті 135 СК України, зазначивши наступні дані: ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Красногорськ Кордайського району, Республіка Казахстан, мати: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, уроженка с. Оріхівське Гофицький район, Ставропольський край; батько ОСОБА_4 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2020 року до участі у розгляді справи в якості заінтересованої особи залучено Миколаївський міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження задоволено частково. Встановлено факт народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в м. Краногорськ Кордайського району Казахської Радянської Соціалістичної Республіки, нині республіка Казахстан, матір`ю якого була громадянка України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В рішенні зазначено, що після набрання ним законної сили, воно підлягає направленню до Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) для державної реєстрації народження. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Встановлюючи його факт народження заявника, місцевий суд виходив із того, що доказами наявними в матеріалах справи підтверджується той факт, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красногорськ Кордайського району Казахської Радянської Соціалістичної Республіки, нині країна Республіка Казахстан та його матір`ю була ОСОБА_3 . При цьому, оскільки заявник окрім факту народження просив встановити, що його батьком був ОСОБА_4 , а відповідно до актового запису про народження відомості про батька не були внесені до актового запису, в задоволенні заяви в цій частині було відмовлено.

Крім того судом було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині вимоги щодо зобов`язання заінтересованої особи провести державну реєстрацію з огляду на те, що в окремому провадженні не можуть розглядатись вимоги про зобов`язання вчинити певні дії та відсутні докази порушення права заявника з боку заінтересованої особи.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Миколаївський МВ ДРАЦС оскаржив його в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги, де посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, а також на те, що оскаржене рішення є таким, що суперечить чинному законодавству, просив скасувати оскаржене судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині задоволених вимог, а також стягнути з заявника судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що згідно частини 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року № 2398-VI (зі змінами) (далі - Закон) підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

Поновлення актового запису цивільного стану відповідно до статті 23 Закону проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у разі його відсутності, що підтверджується документально. Поновлення актового запису цивільного стану проводиться за місцем його первинного складення. У разі якщо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави неможливо, поновлення актового запису проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. У разі якщо втрачено запис цивільного стану, складений компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок поновлення, відмінний від передбаченого законодавством України, актовий запис цивільного стану поновлюється відділом реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану повідомляється компетентному органу іноземної держави. На підставі поновленого актового запису цивільного стану повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Так, місцевим судом, при розгляді справи, було витребувано у компетентного органу державної реєстрації Республіки Казахстан копію актового запису про народження № 38 від 20 березня 1979 року. Відповідно до належно завіреної відділом ЗАГС апарату акіма Кордайського району Республіки Казахстан копії актового запису про народження дитини № 38 від 20 березня 1979 року, складеного компетентним відділом ЗАГС Джамбульської області Казахської Радянської Соціалістичної Республіки (далі - Казахська РСР) на « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , г. Гвардейский, Красногорский район, Джамбульская область», реєстрація народження була проведена 20 березня 1979 року на підставі Довідки пологового будинку.

Суд, мотивуючи тим, що у заявника відсутній документ закладу охорони здоров`я, який підтверджував би факт його народження, вважає, що підставою для реєстрації народження є рішення суду відповідно до статті 13 Закону. Проте, таке трактування статті є невірним та спростовується самою копією актового запису про народження. Довідка ж з пологового будинку у 1979 році, відповідно до діючого законодавства того часу, була вилучена компетентним органом державної реєстрації актів цивільного стану у матері заявника як підстава для реєстрації народження заявника ОСОБА_1 .

Пункт 7 частини 1 статті 315 ЦПК України народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, також не може бути застосований, оскільки державна реєстрація народження ОСОБА_1 була проведена компетентним органом державної реєстрації Казахської РСР, нині Республіка Казахстан, у 1979 році.

Крім того, надані заявником, довідки Миколаївської загальноосвітньої школи-інтернату, ЖКП «Південь» поквартирна картка форми Б ОСББ «Лазурит Лайт», висновок дактилоскопічної експертизи № 1063 від 11 грудня 2020 року є, в даному випадку, доказами ідентифікації особи, а не доказами, які вказують на підтвердження факту народження заявника.

На сьогоднішній день факт народження ОСОБА_1 підтверджується актовим записом про народження № 38 за 1979 рік, складеним компетентним відділом ЗАГС Джамбульської області Казахської РСР, нині Республіка Казахстан, що судом не враховано.

Отже, встановлення вже існуючого факту, а саме, факту народження заявника на території Казахської РСР, нині Республіка Казахстан, у 1979 році та подальша повторна державна реєстрація народження (виконання оскаржуваного рішення Відділом) є неприпустимим порушенням норм чинного законодавства України та підставою для притягнення посадових осіб Відділу до адміністративної відповідальності.

У відзиві на апеляційну скаргу заявник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , доводи апеляційної скарги не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість і безпідставність, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а рішення місцевого суду залишити без змін.

Доводи відзиву мотивовано тим, що оскільки свідоцтво про народження та паспорт заявником було втрачено, у зв`язку з чим він на теперішній час не має документів, що підтверджують особу, це спричиняє негативні наслідки, адже він не може користуватись своїми правами громадянина України, набувати суспільні блага та реалізувати власні інтереси.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За приписами статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції цим вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до належно завіреної відділом ЗАГС апарату акіма Кордайського району Республіки Казахстан копії актового запису про народження дитини № 38 від 20 березня 1979 року, складеного компетентним відділом ЗАГС Джамбульської області Казахської Радянської Соціалістичної Республіки (далі - Казахська РСР) на « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , г. Гвардейский, Красногорский район, Джамбульская область», первинна реєстрація народження заявника була проведена 20 березня 1979 року на підставі Довідки пологового будинку.

Відповідно до копії довідки з книги записів про народження від 28 березня 2005 року, виданої "Красногорським райЗАГСом Управления юстиции Кордайского района, Казахстан", ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір`ю є ОСОБА_3 .

За даними довідки № 490 від 22 жовтня 2018 року, виданої Миколаївською загальноосвітньою школою - інтернатом І-ІІІ ступенів № 3, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , навчався в Миколаївській загальноосвітній школі - інтернаті І-ІІІ ступенів № 3 в період з 01 вересня 1988 до 31 жовтня 1994 року.

Заявник був зареєстрований з батьками: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та братом ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 та 22 травня 1992 року зняті з реєстрації за вказаною адресою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 10 грудня 2013 року, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Приписами частини 1 статті 3, статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

До судової юрисдикції віднесено встановлення в порядку окремого провадження відповідних актів цивільного стану.

Відповідно до статті 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Актами цивільного стану є зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження. Народження фізичної особи підлягає державній реєстрації з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи, офіційного визнання і потвердження державною певних юридичних фактів.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану, зокрема, внесення відомостей про народження фізичної особи. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується.

У частині 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами 1 та 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови).

Відповідно статей 4, 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» » від 1 липня 2010 року № 2398-VI (зі змінами, в редакцій чинній на час вчинення процесуальної дії) підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Як встановлено судом відповідно до належно завіреної відділом ЗАГС апарату акіма Кордайського району Республіки Казахстан копії актового запису про народження дитини № 38 від 20 березня 1979 року, складеного компетентним відділом ЗАГС Джамбульської області Казахської Радянської Соціалістичної Республіки (далі - Казахська РСР) на « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , г. Гвардейский, Красногорский район, Джамбульская область», первинна реєстрація народження заявника була проведена 20 березня 1979 року на підставі Довідки пологового будинку, у зв`язку з чим того ж дня ОСОБА_3 було видано свідоцтво про народження дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_2 .

Таким чином, юридичний факт народження ОСОБА_1 знайшов своє відображення в актовому запису цивільного стану про народження заявника, який є безспірним доказом факту народження останнього. В судовому порядку цей актовий запис не скасовувався. На підставі цього актового запису матір`ю заявника було отримано свідоцтво про народження. Отже факт народження заявника є встановленим фактом, який не потребує доказування в судовому порядку.

Звертаючись до суду першої інстанції із завою про встановлення факту народження, ОСОБА_1 , посилався на те, що встановлення факту народження необхідно йому для отримання свідоцтва про народження, яке ним було втрачено та подальшого отримання паспорту, який ним також було втрачено.

Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено повторну видачу свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану. Так, повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, оригінал, якого було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, та повторна видача свідоцтва у разі внесення змін до актового запису чи його поновлення здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичними представництвами і консульськими установами України на підставі актового запису цивільного стану за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров`я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування.

Повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану незалежно від місця державної реєстрації акту цивільного стану та місця проживання заявника на підставі актового запису цивільного стану, складеного як в електронному, так і на паперовому носії (пункт 2 розділу IV Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні).

В пункті 4 розділу IV Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні виписано, що повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану здійснюється за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров`я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування. Свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану видається представникам зазначених установ за довіреністю установи та при пред`явленні документів, що посвідчують їх особу.

Свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану повторно видається за наявності паспорта (паспортного документа) заявника.

Між тим у даному випадку ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження саме тому, що через відсутність у нього паспорту він не може отримати повторно свідоцтво про своє народження в органах ЗАГСу та через відсутність у нього свідоцтва про народження він не може відновити загублений паспорт.

Цей випадок врегульований пунктом 4 розділу IV Правил державної реєстрації актів цивільного стану, згідно з положеннями якого свідоцтво про державну реєстрацію актів цивільного стану можуть повторно видаватись представнику особи, яка має право на повторне отримання свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану, у разі подання довіреності, посвідченої відповідно до закону України «Про нотаріат», або документа, що посвідчує повноваження такого представника, відповідно до закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Під час пред`явлення адвокатом ордера до нього обов`язково додається копія договору про надання правової допомоги, засвідчена у встановленому законодавством порядку.

Згідно пункту 6 розділу IV Правил державної реєстрації актів цивільного стану громадяни України та особи без громадянства, які проживають в Україні, витребують документи на підтвердження фактів реєстрації актів цивільного стану, здійснених компетентними органами іноземної держави, через Міністерство закордонних справ України, якщо іншій порядок не встановлено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно положень статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (укр/рос), ратифікованої Верховною Радою України 10 листопада 1994 року та яка набула чинності для України 14 квітня 1995 року (далі - Конвенція) і застосовується, зокрема, у відносинах України і Республікою Казахстан, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення.

За приписами статті 14 Конвенції Договірні Сторони зобов`язуються пересилати один одному на прохання без перекладу і безкоштовно свідчення про реєстрації актів цивільного стану, документи про освіту, трудовий стаж і інші документи, що стосуються особистих або майнових прав і інтересів громадян запитуваної Договірної Сторони й інших осіб, що проживають на її території.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про задоволення заяви щодо встановлення факту народження особи в певний час є передчасним, оскільки реєстрація народження особи здійснюється компетентними органами державної реєстрації актів цивільного стану в спеціальному порядку, так само, як і поновлення втрачених актових записів. Проте за обставинами справи, заявник не звертався у позасудовому порядку до відповідних органів реєстрації із заявою щодо повторної видачі свідоцтва про його народження. Процесуальний закон передбачає можливість встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, тому апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням в частині задоволених вимог нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

В частині вимог заяви, стосовно яких судом першої інстанції відмовлено в задоволенні, рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а відтак апеляційний судом не переглядалося.

Відповідно до статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року Миколаївському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2021 року у розмірі 630 грн 60 коп., до ухвалення апеляційною інстанцією судового рішення у справі.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то судовий збір підлягає стягненню із заявника, проте з огляду на приписи частини 7 статті 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, що має місце у цій справі.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2021 року в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту народження - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 19 травня 2021 року.