11.05.2021р. Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючої судді - Зуб І.Ю.,
при секретарі - Щербань А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, -
Позивач звернулася до суд із даним позовом, в якому просить зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди в користуванні житловим будинком з господарськими спорудами, а саме: Ѕ частиною квартири АДРЕСА_3 та вселити позивача в Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 .
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_3 . Позивачу належить Ѕ частина даної квартири, а відповідачу інша Ѕ частина нерухомості. Позивач неодноразово намагалась вселитися в належній їй частину квартири, відповідач чинить перешкоди, не допускає позивача у власність.
09.09.2020 року ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області залишено позовну заяву без руху та надано час для усунення недоліків.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.09.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.
Позивач та її представник адвокат Оніщенко В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Позивач в судовому засіданні пояснила, що має зареєстроване місце проживання в помешканні чоловіка, але має право та бажання користуватись своєю власністю та проживати там.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про причини не явки суд не повідомляла, відзив не подавала.
Враховуючи, що з відомостей відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради за № 16-21/1392 від 21.09.2020 року неможливо встановити місце реєстрації проживання відповідача, то відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України відповідач повідомлялась через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Крім того відповідачу направлялись судові повістки за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправленні, яка зроблена працівниками Укрпошти адресат відсутній за вказаною адресою.
За таких обставин відповідач є належним повідомленим про час розгляду справи, відповідно до вимог цивільно-процесуального закону.
Адвокатом відповідача ОСОБА_3 подано копію заяви за допомогою електронної пошти, в якій він просить відкласти судове засідання, оскільки він не може бути присутнім у зв`язку із відрядженням до м. Одеса.
Частиною 8 статті 43ЦПК України встановлено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).
Дану заяву подано в електронній формі й не скріплено електронним цифровим підписом представника відповідача адвокатом.
У відповідності до згаданих норм ЦПК України та ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», де визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.ч.1,2ст.6 зазначеного Закону).
Відповідно до ч.1 ст.7 вказаного Закону, оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі, з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Згідно із ст.1 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
За таких обставин, суд не бере до уваги дану заяву представника відповідача.
Крім того не долучено до матеріалів справи доказів перебування представника відповідача в іншому місті, а відповідачем не виконано її обов`язку щодо повідомлення суду про причини її неявки в судове засідання.
Процесуальними правами сторони, відповідно до ст. 44 ЦПК України повинні користуватись належним чином й не допускати зловживань.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухвала постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання.
Заслухавши позивача, її представника, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 18487376 від 14.04.2008 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності, частка Ѕ, належить квартира квартири АДРЕСА_3 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 18.03.2009 року, ОСОБА_1 отримала спадщину, а саме: Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 , після смерті ОСОБА_5 .
Право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 зареєстроване 09.04.2009 року, що вбачається з витягу про реєстрацію права на нерухоме майно № 22423375 від 09.04.2009 року.
Постановою Дніпровського ВМ ХМВ УМВС України від 17.07.2009 року відмовлено в порушенні кримінальної справи та рекомендовано звернутись до суду у зв`язку із наявністю між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 конфлікту щодо наявності прав власності на квартиру.
Відповідно до відмітки на заяві про ознайомлення із матеріалами справи, представник відповідача адвокат Тихоша І.С. ознайомився із матеріалами справи 13.01.2021 року. Відзив не подано. До заяви долучено копію свідоцтва про одруження серія НОМЕР_2 , з якого вбачається, що після одруження, ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».
На підставі заяви позивача, судом постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про зазначення вірного відповідача із врахуванням зміни прізвища ОСОБА_2 .
Представником відповідача адвокатом Тихоша І.С. подана заява про витребування доказів, в якій він просить витребувати матеріали цивільної справи № 766/8329/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Дана заява залишена судом без задоволення, про що постановлена ухвала, яка занесена до протоколу судового засідання, оскільки не надано доказів неможливості подати такий доказ самостійно стороною справи, враховуючи, що відповідач у даній справі зазначена відповідачем у справі № № 766/8329/17, й має можливість знайомитись із матеріалами справи та робити копії.
Крім того, 12.02.2020 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Допитана в судовому засіданні 10.02.2021 року ОСОБА_7 надала пояснення, з яких вбачається, що свідок є сусідкою відповідача у справі, бачила, що протягом тривалого часу ОСОБА_1 неодноразово намагалась потрапити у квартиру, але відповідач її не пускала. Позивач жила раніше в даній квартирі, коли батько та бабуся були живі.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні 10.02.2021 року надав пояснення, з яких вбачається, що у 2019 та у 2020 році неодноразово відвозив позивача до квартири в смт. Зеленівка, вона хотіла зайти в свою квартиру, але відповідач їй не давала зайти в квартиру, зачиняла двері.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ст. 316, 317, 319 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 358 ЦК України - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно ст. 361 ЦК України - співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Позивач у позові зазначає, що відповідачка разом з сином перешкоджає йому проживати у квартирі, чинити перешкоди у доступі до квартири тощо.
В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на спростування доводів позивача та показів свідків. За відсутністю доказів на спростування вищевказаного, сід дійшов висновку, що відповідачка, порушуючи вимоги ч. 1 ст. 321 ЦК України, створила позивачці перешкоди у здійсненні її права власності на 1/2 частину спірної квартири.
Позивач, як власник 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, зокрема проживати в квартирі та вселитися до неї.
Наведене свідчить про наявність спору між сторонами.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до приписів ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положеннями ст. 92 Конституції України передбачено, що правовий режим власності визначається виключно законами України.
Згідно з п. 2 ч.1 ст. 3 ЦК України, яка визначає загальні засади цивільного законодавства, однією з таких засад є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлення права власності або обмежена у його здійсненні у випадках і в порядку, встановлених законом.
З матеріалів справи встановлено, що позивач є власником 1/3 частини спірної квартири, а відповідачка чинить йому перешкоди у користуванні своєю часткою шляхом заміни замків, відмовою у допуску до квартири та відповідно відсутністю у нього безперервного доступу до квартири, співвласником якої він є.
В супереч вимогам ч. 1 ст. 316 ЦК України право спільної власності позивача залежить від волі інших осіб (відповідачів), а тому позовні вимоги є обґрунтованими, а право спільної сумісної власності підлягає поновленню.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний із застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення.
У зв`язку із цим порушене право позивача підлягає захисту.
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони не можуть вирішити спір щодо користування спірною квартирою, позивач не має вільного доступу до майна, співвласником якого вона є, через перешкоди зі сторони відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити позов та усунути перешкоди у користуванні власністю. В той же час, вказані вимоги підлягають частковому задоволенню. Не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині усунення перешкод в користування господарськими спорудами, оскільки відсутні докази належності на праві власності сторонам господарських споруд за адресою спірної квартири.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі у загальному розмірі 1681,60 грн., що вбачається з квитанцій від 04.09.2020 року та 21.09.2020 року. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 840,80 грн., що становить половину від суми сплаченого позивачем судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 354,355 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди в користуванні Ѕ частиною квартири АДРЕСА_3 .
Вселити ОСОБА_1 в Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено (враховуючи вихідні дні) 17.05.2021 року.
СуддяІ. Ю. Зуб