КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-з/824/478/2021
Справа № 369/8832/18
14 червня 2021 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду заяву ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , поданими представником ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2020 року та додаткове рішення від 02 грудня 2020 року, ухвалені у складі судді Дубас Т.В. в м. Київ у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку та зобов`язання провести перебудову,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2020 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у суді першої та апеляційної інстанції, а саме витрати на оплату судового збору, проведення судової експертизи та правничу допомогу.

Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2020 року стягнуто з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14000 грн. та проведення експертизи в розмірі 17675 грн.

Позивачем подано апеляційну скаргу на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2020 року, в якій позивач, посилаючись на відсутність підстав для розподілу судових витрат, просила скасувати додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2020 року та відмовити в задоволенні вимог відповідача щодо розподілу судових витрат в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , подані представником ОСОБА_2 , задоволено частково.Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2020 року та додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2020 року скасовано та прийнято нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку та зобов`язання провести перебудову задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:008:5012, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , для чого зобов`язано ОСОБА_3 знести частину межової споруди у вигляді огорожі, встановленої навколо будинку АДРЕСА_2 , що знаходиться в межах належної ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :02:008:5012.В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1054,05 грн.

При цьому судові витрати, стягнуті апеляційним судом із відповідача на користь позивача, складалися з судового збору за подання позову і апеляційної скарги та оплати за проведення експертизи.

21 квітня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 ,направлена представником ОСОБА_2 19 квітня 2021 року засобами поштового зв`язку, в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Заявник посилалася на те, що 16 листопада 2020 року між нею та Адвокатським об`єднанням «Тотум» було укладено договір про надання правової допомоги № SO2818, згідно з яким юридична фірма зобов`язується за дорученням клієнта надати останньому правову допомогу щодо супроводу цивільної справи № 369/8832/18 в інтересах клієнта у суд апеляційної та касаційної інстанції. За умовами договору сума гонорару еквівалентна 5000 доларів США на день здійснення платежу. Відповідно до п. 3 Додатку № 2 до договору клієнт сплачує аванс у національній валюті України у розмірі, що еквівалентний 3000 доларів США, протягом 3 банківських днів з моменту підписання договору про надання правової допомоги. Згідно п. 4 додатку № 2 залишок гонорару у національній валюті України у розмірі, що еквівалентний 2000 доларів США, клієнт сплачує протягом 3 банківських днів після отримання повного тексту рішення суду апеляційної інстанції.

На виконання умов ст. 2 договору про надання правової допомоги, п. 3 додатку № 2 до договору ОСОБА_1 16 листопада 2020 року сплатила 85470 грн. за договором про надання правової допомоги.

Щодо розміру гонорару позивач повідомила, що оскільки Адвокатське об`єднання «Тотум» почало представляти інтереси позивача лише під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, та зважаючи на специфіку правовідносин, які були предметом спору, вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу співрозмірним витраченому часу.

Крім того, позивач має на меті відшкодувати судові витрати, понесені під час розгляду даної справи у суді першої інстанції.

На підставі вищевикладеного просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати на надання професійної правничої допомоги за розгляд даної справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 141670 грн., судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2114,41 грн., судові витрати за надання професійної правничої допомоги за розгляд даної справи у суді першої інстанції у розмірі 4500 грн., судові витрати на проведення судової експертизи у розмірі 12584 грн., судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1409,60 грн.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

З урахуванням положень ст. 270 ЦПК України апеляційний суд не вбачав необхідності викликати сторони для вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення, а тому розглянув дане питання без виклику зазначених осіб.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшло заперечення на заяву, в яких вона просила відмовити в задоволенні заяви в частині п. 2 щодо стягнення із відповідача судових витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 141670 грн., в частині п. 3, 4, 5, 6 - залишити без розгляду.

В запереченні відповідач посилалася на те, що постановою Київського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року частково вирішено питання щодо розподілу судових витрат: судового збору, сплаченого ОСОБА_1 за подання позову та апеляційної скарги, витрати на проведення експертизи, витрати на правничу допомогу, таким чином, оскільки в частині вищевказаних витрат питання є вирішеним, підстави для повторного розгляду та стягнення відсутні (п. 3, 5, 6 прохальної частини заяви).

Заперечувала щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу позивачу в суді першої інстанції в сумі 4500 грн., оскільки докази оплати цієї суми відсутні, акт приймання-передачі послуг датований 15 квітня 2021 року.

Вважала завищеною вартість однієї години правничої роботи адвоката, яка складає 3498 грн. і не відповідає середньоринковим цінам на аналогічні послуги, а кількість затрачених годин на надання послуг 40,5 годин - також суттєво завищеною та необґрунтованою, а частину з цих послуг (зустрічі та наради з клієнтом щодо процесу реалізації проекту) - за своєю суттю такою, що не можна віднести до правничої допомоги.

Зазначала, що надана до заяви копія платіжного доручення не відповідає вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою НБУ № 22 від 21 січня 2004 року, в ньому відсутнє зазначення платника, тобто не поіменована особа, яка фактично понесла витрати по здійсненню платежу в розмірі 85470 грн.; в графі «призначення платежу» немає посилання на конкретний договір про надання правової допомоги; ідентифікаційний код НОМЕР_2 не є ідентифікаційним кодом позивача ОСОБА_1 , рах. НОМЕР_3 у складі доказів понесених витрат не надавався.

Вирішуючи дану заяву, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу;2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача;у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До заяви ОСОБА_1 додано: копію додатку № 2 до договору про надання правової допомоги № SO2818, яким є протокол погодження гонорару, від 16 листопада 2020 року, за умовами якого гонорар за договором є фіксованим та складає суму грошових коштів у гривні відповідно до курсу продажу АТ КБ «ПриватБанк», встановленого для долара США; сума гонорару буде еквівалентна 5000 доларів США на день здійснення платежу; клієнт сплачує аванс у національній валюті України у розмірі, що еквівалентний 3000 доларів США, протягом трьох банківських днів з моменту підписання договору про надання правової допомоги; залишок гонорару у національній валюті України у розмірі, що еквівалентний 2000 доларів США, клієнт сплачує протягом трьох банківських днів після отримання повного тексту рішення суду апеляційної інстанції;

копію акту № 1 наданих послуг до договору про надання правової допомоги № SO2818 від 16 квітня 2021 року, складеного ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Тотум» про перелік наданих послуг та кількість затрачених годин (всього 40,5 годин);

копію платіжного доручення № 11175971SBвід 16 листопада 2020 року про сплату ОСОБА_1 на користь АО «Тотум» 85470 грн., призначення платежу - оплата за договором про НПД SO Шунайлова С.Л.;

копію Додатку № 1 до договору про надання правової допомоги адвоката № 250717 від 25 липня 2017 року, за умовами якого за домовленістю сторін розмір оплати за надані адвокатом правові послуги зазначається за умовними погодинними розцінками роботи адвоката на користь клієнта, та становить 500 грн. за одну годину праці адвоката на користь клієнта згідно з укладеним договором; загальний перелік фактично наданих адвокатом протягом певного періоду послуг, а також суми оплати, що вже сплачені та підлягають сплаті, визначається в акті передачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) відповідно до витраченого виконавцем часу та визначеної у п. 1.1 ціни; акт передачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) складається та підписується сторонами після повного виконання кожного окремого доручення клієнта або у випадку припинення (дострокового) припинення договору; оплата послуг адвоката може здійснюватись готівкою або безготівковими платежами у порядку, який погоджується сторонами в усній формі; оплата може здійснюватись авансовими платежами або за фактом надання окремих послуг; цей додаток є невід`ємною частиною договору № 250717 від 25 липня 2017 року;

копію додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги адвоката № 250717 від 25 липня 2017 року від 27 грудня 2018 року, за умовами якої строк дії укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Паранічем А.М. договору про надання правової допомоги продовжено до 31 грудня 2020 року;

копію акту передачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги адвоката № 250717 від 25 липня 2017 року від 15 квітня 2021 року, згідно якого адвокатом надано клієнту послуги (правову допомогу), наведено зміст послуг (підготовка процесуальних документів, участь у судових засіданнях від імені та в інтересах клієнта) загальною кількістю 9 годин та вартістю 4500 грн.;

копію квитанції № 145 від 12 березня 2019 року на суму 12584 грн. за проведення експертизи;

копію рахунку № 841 від 13 лютого 2019 року, сформованого КНДІСЕ за проведення експертизи.

Крім того, на а. с. 134 т. 2 знаходиться копія договору про надання правової допомоги № SO2818 від 16 листопада 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Тотум», за умовами якого юридична фірма зобов`язується за дорученням клієнта надати останньому правову допомогу щодо супроводу цивільної справи № 369/8832/18 в інтересах клієнта у суді апеляційної та касаційної інстанції.

Згідно п. 2 договору формою винагороди юридичної фірми за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення визначаються та здійснюються відповідно до протоколу погодження гонорару, що є Додатком № 2 до цього договору та його невід`ємною частиною, та відповідно до стандартних Правил надання правової допомоги (Додаток № 1).

На а. с. 136 т. 2 знаходиться копія Додатку № 2 до договору про надання правової допомоги № SO, яким є протокол погодження гонорару, від 16 листопада 2020 року, за умовами якого гонорар за договором є фіксованим та складає суму грошових коштів у гривні відповідно до курсу продажу АТ КБ «ПриватБанк», встановленого для долара США; сума гонорару буде еквівалентна 5000 доларів США на день здійснення платежу; клієнт сплачує аванс у національній валюті України у розмірі, що еквівалентний 3000 доларів США, протягом трьох банківських днів з моменту підписання договору про надання правової допомоги; залишок гонорару у національній валюті України у розмірі, що еквівалентний 2000 доларів США, клієнт сплачує протягом трьох банківських днів після отримання повного тексту рішення суду апеляційної інстанції.

На а. с. 14 т. 1 знаходиться копія договору № 250717 про надання правової допомоги адвоката від 25 липня 2017 року, укладеного ОСОБА_1 з адвокатом Паранічем А.М., згідно якого розпір та порядок оплати праці адвоката за договором визначається окремим додатком до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Вирішуючи по суті заяву ОСОБА_1 в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд виходить із того, що питання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору за подання позову в розмірі 1409,60 грн., апеляційної скарги в розмірі 2114,41 грн., а також за оплату проведення експертизи в розмірі 12584 грн., понесених позивачем, вже вирішене апеляційним судом в постанові від 14 квітня 2021 року, а отже не підлягає повторному розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18), від 07 квітня 2021 року в справі № 545/3748/17 (провадження № 61-4228св20).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не знаходить підстав для стягнення на користь позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 4500 грн. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 56200 грн. (із заявлених 141670 грн.),оскільки платіжні документи про оплату такої допомоги позивачем не надані.

Крім того, хоча представником позивача під час розгляду справи в суді першої інстанції до закінчення судових дебатів подано заяву від 01 жовтня 2020 року про розподіл судових витрат і висловлено намір подання доказів цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а. с. 84 т. 2), в подальшому докази на підтвердження розміру понесених судових витрат у строк, передбачений ч. 1 ст. 246 ЦПК України, ним подані не були, і акт передачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги адвоката № 250717 від 25 липня 2017 року складено лише 15 квітня 2021 року після закінчення апеляційного перегляду, а отже докази на підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції подані із порушенням вимог ч. 1 ст. 246 ЦПК України.

Оцінюючи підставність вимог про стягнення судових витрат на надання професійної правничої допомоги за розгляд даної справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 85470 грн., апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до пунктів 4, 6, 9 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно з пунктами 1, 2, 6 частини першої статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина перша статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Частинами третьою, п`ятою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 03 березня 2021 року у справі № 640/18964/17 (провадження № 61-9690св20) звернуто увагу на те, що при обчисленні гонорару слід керуватися, зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (адміністративне провадження № К/9901/27657/20) зазначено, що розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд звернув увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Як вже зазначалось вище статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому зміст позовної вимоги - це вимога позивача, якою є предмет позову. А предмет позову, як один з його елементів, це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити відповідне рішення.

Апеляційний суд враховує, що процесуальний термін «пропорційно задоволені вимоги» передбачає, що якась частина вимог позивача не задоволена і вона ухвалена на користь відповідача.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просила усунути перешкоди у здійсненні права власності позивача на земельну ділянку з кадастровим номером :02:008:5012, що знаходиться в АДРЕСА_1 , для чого: зобов`язати відповідача знести частину межової споруди у вигляді огорожі, встановленої навколо будинку АДРЕСА_2 , що знаходиться в межах належної позивачу ОСОБА_1 земельної ділянки, та зобов`язати ОСОБА_3 здійснити перебудову належного їй будинку (квартири) за адресою АДРЕСА_2 таким чином, щоб відстань від спільної з земельною ділянкою позивача межі, яка визначається поворотними точками з зазначеними координатами, до найближчої зовнішньої стіни будинку, була не меншою від 1 м., а конструкції будинку, що відступають, не перетинали спільну межу.

У даній справі за результатами апеляційного перегляду задоволено одну вимогу із заявлених позивачем, а саме усунуто перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:008:5012, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , для чого зобов`язано ОСОБА_3 знести частину межової споруди у вигляді огорожі, встановленої навколо будинку АДРЕСА_2 , що знаходиться в межах належної ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :02:008:5012.В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено.

Виходячи із наведеного, оскільки апеляційним судом встановлено, що позивачем було укладено з адвокатським бюро договір про надання правничої допомоги, в якому сторони обумовили сферу надання правової допомоги (юридичний супровід справи № 369/8832/18 в суді апеляційної та касаційної інстанції), розмір гонорару, який є фіксованим (сума, еквівалентна 5000 доларів США на день здійснення платежу), порядок розрахунку, в подальшому після прийняття апеляційним судом постанови склали акт наданих послуг з правничої допомоги, в якому наведено детальний опис наданих послуг з зазначенням часу і вартості, а представник позивача, в свою чергу, відповідно до ч. 8 ст. 141, 246 ЦПК України в тексті самої апеляційної скарги, тобто до закінчення судових дебатів в суді апеляційної інстанції зробив заяву про вирішення питання про судові витрати і протягом п`яти днів після прийняття постанови подав докази розміру витрат, які позивач оплатила у зв`язку з розглядом справи в розмірі 85470 грн., при цьому апеляційним судом задоволено одну із заявлених ОСОБА_1 двох позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку про часткову доведеність заяви і необхідність стягнення судових витрат, понесених позивачем в апеляційному суді, із відповідача на її користь у підтвердженому розмірі пропорційно до задоволених вимог, що становить 42735 грн. (85470 : 2 = 42735).

Оцінюючи доводи відповідача в запереченні про необґрунтовану кількість затрачених годин на надання послуг за договором і неналежність, на думку відповідача, частини цих послуг до правничої допомоги, апеляційний суд приймає до уваги, що сума гонорару, згідно умов договору про надання правової допомоги № SO2818 від 16 листопада 2020 року є фіксованою, а отже не залежить від факторів, на які посилалася відповідач, та відхиляє зазначені доводи.

Такі висновки узгоджуються з вищенаведеними правовими висновками Верховного Суду в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (адміністративне провадження № К/9901/27657/20).

Апеляційний суд вважає недоведеними та необґрунтованими і відхиляє доводи відповідача в запереченні на заяву про стягнення судових витрат в частині завищення їх розміру.

Апеляційний суд враховує, що відповідачем у запереченні не зазначено, яку вартість судових витрат вона вважає співмірною, в чому полягає, на її думку, невідповідність заявлених витрат ринковим цінам адвокатських послуг.

Апеляційний суд не може погодитися із доводами апеляційної скарги, що платіжне доручення від 16 листопада 2020 року не є допустимим доказом, зазначені відповідачем у запереченні обставини щодо оформлення платіжного документу не можуть бути підставою для відмови у стягненні на користь ОСОБА_1 фактично понесених нею витрат на правничу допомогу, а свідчать лише про наявність недоліків в оформленні позивачем, яка не є фахівцем в галузі права, платіжних документів. При цьому такі недоліки є формальними та не свідчать про наявність підстав для відмови для покладення цих судових витрат на позивача.

Близька за змістом позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 січня 2021 року у справі № 747/839/18 та враховується апеляційним судом при розгляді цієї справи.

Оскільки така позиція вважається останньою, апеляційний суд не приймає посилання відповідача в запереченні на правові висновки Верховного Суду в постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц, від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц.

Крім того, в постанові від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції, що заявником не надано належних та допустимих доказів, зокрема, відповідної квитанції, які б підтверджували факт сплати вказаної суми адвокату, тобто в зазначеній справі квитанції не було надано взагалі, а отже обставини у цій справі є відмінними.

Критерії реальності адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), а також критерії розумності їхнього розміру, виходячи із складності справи і обсягу наданих послуг, що підтверджується належними і допустимими доказами в частині понесених витрат 85470 грн., апеляційний суд вважає у даній частині дотриманими стороною позивача.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви ОСОБА_1 щодо розподілу судових витрат та стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 42735грн.

В іншій частині заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає із зазначених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 7, 133, 137, 141, 246, 270, 381, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ІПННОМЕР_1 ) із ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ІПН НОМЕР_5 ) судові витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 42735грн.

В іншій частині заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.