Справа № 405/4488/20
Провадження №2/405/643/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого- судді Іванової Л.А.

при секретарі Нетесі С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №405/4488/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Грабовський О.О. (ордер серії АІ №1045680 від 22.07.2020 року) звернувся до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останнього борг за договором позики від 01.12.2018 року з урахуванням 3% річних від простроченої суми в розмірі 449 026 грн. 98 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що01.12.2018 року між ним (позивачем)та відповідачем було досягнуто домовленості щодо надання коштів в позику та було здійснено передання коштів, що підтверджується укладеною розпискою, за умовами якої він (позивач) надав, а відповідач ОСОБА_2 отримав в борг грошові кошти в розмірі 441 247 грн., 92 коп., із зобов`язанням повернути суму боргу до 01.12.2019 р., разом з тим, станом на день подання позовної заяви відповідач коштів не повернув. Зазначив, що з метою досудового врегулювання спору ним (позивачем) 03.03.2020 року було направлено на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити борг, однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для повернення отриманих в позику коштів, що стало підставою для його (позивача) звернення до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 21 серпня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) в судове засідання учасників справи, при цьому, заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від сторін не надходили.

В судове засідання представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Грабовським О.О. засобами електронної пошти подано клопотання, яке зареєстроване судом 11 березня 2021 року за вх. № 1612 про розгляд справи без участі представника позивача з урахуванням попередньо поданих документів. Позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся в порядку вимогЦПК України, за адресою, зазначеною позивачем в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_2 крім того, зазначена адреса як зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача ОСОБА_2 підтверджена також інформацією органу реєстрації місця проживання та перебування особи, наданої на запит суду до відкриття провадження у справі. Крім того, відповідач повідомлявся судом про виклик в судове засідання і через оголошення на офіційному веб порталі судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, при цьому, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки відповідача в судове засідання суду невідомо, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавав, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог.

При цьому, судом відзначається, що відповідно до ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі, в якій вона є стороною, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 01.12.2018 року було укладено договір позики, за яким відповідач ОСОБА_2 взяв в борг у позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 441 247 грн. 92 коп., що становить 15 636 доларів США, які зобов`язався повернути 01.12.2019 року.

На підтвердження укладення договору позики позичальник ОСОБА_2 надав розписку від 01.12.2018 року, відповідно до якої підтвердив факт, що отримав від позикодавця ОСОБА_1 в борг грошові кошти в розмірі 441 247 грн. 92 коп., що становить 15 636 доларів США.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

З огляду на викладеневище, судом відзначається, що зміст розписки від 01.12.2018 року про те, що відповідач ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 кошти в сумі441 247 грн. 92 коп., що становить 15 636 доларів США., є підтвердженням як укладення між ними договору позики, прийняттям сторонами умов та зобов`язань за договором позики, так і засвідченням отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 зазначеної грошової суми.

Відповідно до ч.1ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій суммі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до звичаїв ділового обороту у випадку належного виконання грошового зобов`язання розписка повертається боржникові з відповідною відміткою про виконання.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що строк повернення відповідачем ОСОБА_2 боргу за договором позики від 01.12.2018 року визначений в договорі та який (строк) становить 01.12.2019 року, минув, поряд з цим відповідачем кошти за договором позики не повернуті, чим порушив право позивача як позикодавця за договором позики на його повернення, при цьому, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з положень ст.ст. 1046-1049 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, та розглядаючи зазначену цивільну справу на підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 як позичальник, не виконав зобов`язання перед позивачем ОСОБА_1 , як позикодавцем, щодо повернення суми позики за зазначеним договором, на підставі чого позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, за положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до вимог ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, тобто вихідним моментом для розрахунку є наступний день після закінчення встановленого договором чи законом строку сплати.

Позивачем проведено розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми, за яким сума заборгованості за договором позики становить 441 247 грн. 92 коп., дата початку розрахунку 02 грудня 2019 року, дата закінчення розрахунку 07 липня 2020 року, кількість днів прострочення 215 днів (441 247 грн. 92 коп. х 3% х 30/365/100 = 1 088, 01 грн. (період з 02.12.2019 року до 31.12.2019 року); (441 247 грн. 92 коп. х 3% х 185/366/100 = 6 691, 05 грн. (період з 01.01.2020 року до 07.07.2020 року), всього 7 779 грн. 06 коп.

Суд погоджується з зазначеним розрахунком, вважає його обгрунтованим, а вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми за період з 02.12.2019 року по 07.07.2020 року в розмірі 7 779 грн. 06 коп. такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладене вище, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню основний борг за договором позики від 01 грудня 2018 року в розмірі 441 247грн. 92 коп., та в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми, що становить 7 779 грн. 06 коп., за період з 02.12.2019 року по 07.07.2020 року, а всього 449 026 грн. 98 коп.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом відзначається, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Грабовським О.О. подано клопотання про розподіл судових витрат, а саме: стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по справі, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу в загальному розмірі 14 490 грн. 28 коп.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Крім того, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відтак, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 01.07.2020 року, укладений між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Грабовським О.О., за умовами якого останній бере на себе зобов`язання представляти інтереси Клієнта у цивільному процесі та надання юридичної допомоги для захисту прав, свобод та законних інтересів Клієнта як позивача щодо стягнення заборгованості за розпискою ОСОБА_2 основна сума заборгованості становить 441 247, 92 грн. (Розділ 1 Договору).

Відповідно до Розділу 4 Договору гонорар адвокатаскладається з наступних частин, і, зокрема, підготовка позовної заяви та представництво клієнта в суді першої інстанції становить10 000 грн.

Кошти сплачуються Клієнтом протягом 5-ти робочих днів з моменту виставлення рахунку.

Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, складеного адвокатом Грабовським О.О. 02.03.2021 року та поданого суду, розрахунок судових витрат становить 10 000 грн., з якого: ознайомлення з матеріалами справи попередні очікувані витрати часу у справі (год.) - 0, 5 год.; погодинні ставки оплати за правничу допомогу 1000 грн.; калькуляція вартості правничої допомоги 500 грн.; попередня консультація клієнта щодо перспектив судового розгляду попередні очікувані витрати часу у справі (год.) - 0, 5 год.; погодинні ставки оплати за правничу допомогу 1000 грн.; калькуляція вартості правничої допомоги 1000 грн.; вивчення судової практики з подібних правовідносин - попередні очікувані витрати часу у справі (год.) - 0, 5 год.; погодинні ставки оплати за правничу допомогу 1000 грн.; калькуляція вартості правничої допомоги 500 грн.; збір документів і доказів, підготовка і організація подачі позовної заяви та додатків до неї, здійснення розрахунків ціни позову -попередні очікувані витрати часу у справі (год.) - 3 год.; погодинні ставки оплати за правничу допомогу 1000 грн.; калькуляція вартості правничої допомоги 3000 грн.; участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції - попередні очікувані витрати часу у справі (год.) - 5 год.; погодинні ставки оплати за правничу допомогу 1000 грн.; калькуляція вартості правничої допомоги 5000 грн.; а всього 10 000 грн.

При цьому, судом також відзначається, що незважаючи на те, що представник позивача в клопотанні про розподіл судових витрат в розділі «Додаток» вказав про долучення копії касового ордеру, який підтверджує оплату позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, разом з тим не долучив до клопотання оформлений у встановленому законом порядку вищевказаний прибутковий касовий ордер на підтвердження оплати позивачем гонорару.

З огляду на викладене вище та враховуючи відсутність належних доказів, зокрема, акту приймання-передачі наданих послуг, платіжних документів про оплату таких послуг, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у цій справі та часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг),а також загального розрахунку понесених витрат на правову допомогу та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,враховуючи, що суду подано лише попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, суд приходить до висновку, про відсутність при винесенні судом рішення підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Крім того, відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим, та, враховуючи, що позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду судовий збір в розмірі 4 490 грн. 28 коп., що підтверджується квитанцією №27609170 від 22.07.2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_2 , борг за договором позики від 01 грудня 2018 року з урахуванням 3% річних за період з 02 грудня 2019 року по 07 липня 2020 року в розмірі 449 026 (чотириста сорок дев`ять тисяч двадцять шість) грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 4 490 грн. 28 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова