Справа № 606/2998/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Марціцкої І.Б.

при секретарі Пасько І.Б.,

представника позивача- ОСОБА_1

представника відповідача Вербіцького М.

розглянувши у судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід агропродукт» до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Білокриниця Агро», третя особа державний реєстратор Кременецької міської ради Тернопільської області Костинник Михайло Олегович про визнання недійсним договору оренди землі та скасування запису про державну реєстрацію речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Захід агропродукт» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «Білокриниця агро» просив визнати договір оренди землі укладений між відповідачами від 14.06.2019 року недійсним та скасувати державну реєстрацію вказаного договору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 червня 2008 року між ТОВ «Захід агропродукт» та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,52 га., із кадастровим номером :01:001:0120, строком на 10 років, який був зареєстрований у Теребовлянському районному відділі філії ДП «Центр державного земельного кадастру при ДКУ по земельних ресурсах, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 лютого 2009 року за № 03. Оскільки відповідний запис про державну реєстрацію зазначеного договору внесений до Книги записів про державну реєстрацію договорів оренди 16 лютого 2009 року, а строк дії договору становить 10 років, то в такому разі даний договір діє в період часу з 16 лютого 2009 року по 16 лютого 2019 року, в межах якого товариство має право самостійно господарювати на земельній ділянці ОСОБА_3 в обсязі встановленому договором.

26 вересня 2018 року ТОВ «Захід агропродукт» було вручено ОСОБА_2 повідомлення про намір продовжити оренду земельної ділянки, до повідомлення було додано проект Додаткової угоди про продовження договору оренди на 10 років. Цього ж дня відповідачем було надано згоду на укладення вказаної угоди, шляхом підписання додаткової угоди.

Позивачу стало відомо, що за відсутності на те законодавчих підстав, під час дії договору оренди вказаної земельної ділянки, державним реєстратором Почаївської міської ради, проведено 14 листопада 2018 року державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0120 на підставі договору від 01.09.2018 року укладено між ОСОБА_3 та ТОВ «Аграрна марка». ТОВ «Західнагропродукт» звернулося до суду з цього приводу, як наслідок між ОСОБА_3 та ТОВ «Аграрна марка» було укладено Договір про розірвання договору оренди.

Після цього, позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 всупереч підписаній ним додатковій угоді, зловживаючи своїми правами як власника земельної ділянки, уклав договір оренди земельної ділянки із ТОВ «Білокриниця агро» 14.06.2019 року, який зареєстровано за № 32103329. Таким чином ОСОБА_3 , чинить перешкоди позивачу в реєстрації додаткової угоди. Тому позивач просив захистити його порушене права шляхом визнання договору оренди землі укладеного між відповідачами від 14.06.2019 року недійсним та скасувати державну реєстрацію вказаного договору.

Представник позивача підтримав позицію висловлену в позові, просив задоволити позов в повному обсязі, зважаючи на доводи викладені в заяві та обставини, які досліджувались в судовому засіданні.

Представник ТОВ «Білокриниця -агро» в судовому засіданні не визнав позовних вимог, підтримав положення викладені у відзиві. Вважає, що ТОВ «Білокриниця агро» є добросовісним набувачем прав оренди на земельну ділянку ОСОБА_3 . Вважає, що ОСОБА_3 не підписував додаткової угоди з позивачем, оскільки останній не виконував належним чином договір оренди, не сплачував орендної плати. Відповідно, переважне право на укладення договору оренди землі можливо при дотриманні певних умов, зокрема, орендар має належно виконувати свої обов`язки за договором. Позивач вказаних умов не дотримувався, відтак, не має переважного права на укладення договору оренди землі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовних вимог не визнав, однак не зміг надати чітких пояснень чи він підписував додаткову угоду, з ким підписував договір оренди землі. Пояснив, що орендну плату отримував вчасно.

Ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06 грудня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Захід агропродукт» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «Білокриниця агро», третя особа державний реєстратор Кременецької міської ради Костиник М.О. про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації договору.

Ухвалою суду від 06 липня 2020 року справу за позовом ТОВ «Захід агропродукт» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «Білокриниця агро», третя особа державний реєстратор Кременецької міської ради Костиник М.О. про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації договору призначено до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши учасників справи, всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши письмові докази у справі, прийшов до переконання, про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Як слідує з договору оренди землі від 06.06.2008 року, який укладено між ОСОБА_2 та ТОВ «Захід агропродукт», предметом договору є належна позивачу земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 4,52 га, яка знаходиться на території Соколівської сільської ради кадастровий номер :01:001:0120. Договір укладено на 10 років з дня державної реєстрації договору. Договір був зареєстрований у Теребовлянському районному відділі філії ДП «Центр державного земельного кадастру при ДКУ по земельних ресурсах, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 лютого 2009 року за № 03.

26 вересня 2018 року ТОВ «Захід агропродукт» надіслало ОСОБА_3 повідомлення про намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, додавши проект додаткової угоди. ОСОБА_3 розписався в повідомленні про отримання проекту додаткової угоди.

26 вересня 2018 року між ТОВ «Захід агропродукт» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 06 червня 2008 року, яка підписана сторонами, поновлено термін договору оренди землі на 10 років.

Відповідно до акта обстеження земельної ділянки від 03.05.2019 року станом на день проведення обстеження (03.05.2019року) на земельній ділянці ОСОБА_3 позивачем закладено посів кукурудзи під врожай 2019 року.

Як слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.11.2019 року № 187392670, 18.06.2019 року державним реєстратором Костиником М.О. було зареєстровано договір оренди землі від 14.06.2019 року, який укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Білокриниця агро», предметом договору оренди є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,51 га. Номер запису про інше речове право 32103329.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Згідно статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Відповідно до положень ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно зі ст.12,14,19 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це угода сторін про взаємні зобов`язання, відповідно до яких орендодавець за плату (розмір якої, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду, індексації передбачаються умовами договору, які не можуть суперечити законам України) передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк.

Після досягнення сторонами домовленості з питань орендної плати та інших істотних умов, передбачених ч.2 ст.14 Закону України "Про оренду землі", підписання договору оренди та його реєстрації він набуває чинності та може бути змінений лише за взаємною згодою сторін (ст. 792 ЦК України, ст.16,21,25 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до ч.2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 за № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", зокрема п. 8, визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Таким чином, укладення договору оренди власником земельної частки (паю), який набув право власності на земельну ділянку, з новим орендарем, і водночас укладення додаткової угоди про продовження строку договору оренди землі з попереднім орендарем, суперечить вищевказаним нормам Закону.

Отже, укладення спірного Договору оренди землі від 14.06.2019 року призвело до порушення в момент його укладення прав та законних інтересів ТОВ «Захід агропрокукт» як правомірного орендаря землі, яка належить ОСОБА_3 , чим здійснено втручання в право позивача на мирне користування цією землею, а також порушено право позивача на переукладення Договору оренди земельної частки (паю), передбачене абз. 2 Розділу IX Перехідні положення Закону України "Про оренду землі", що відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст.215 ЦК України є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсними.

ОСОБА_3 , шляхом укладання Договору оренди землі від 14.06.2019 з ТОВ «Білокриниця агро», двічі розпорядився своїм майном, чим порушив норми права, передбачені ст. ст. 3, 13, 203, 215, 317, 319, 525, 526, 626, 629, 761 ЦК України, п. 3 ч. 2 ст. 24, ч.4 ст. 31 Закону України "Про оренду землі".

Суд не приймає твердження представника відповідача ТОВ «Білокриниця агро» про те, що додаткова угода не підписувалась ОСОБА_3 , та те, що позивач не вчасно сплачував орендну плату, оскільки вказані твердження спростував сам ОСОБА_3 вказуючи, що орендну плату отримував регулярно, крім того позивачем надано довідки про доходи ОСОБА_3 та відомості про отримання орендної плати. Відповідач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що додаткова угода до договору оренди землі підписана не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Також, при вирішені цього спору суд враховує висновки, що викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 в справі № 587/2326/16-ц (провадження №14-442цс19), де вказано, що "суди першої й апеляційної інстанцій встановили, що на час підписання 29.12.2015 оскарженого договору та реєстрації права оренди земельної ділянки за ФГ "Натон" був чинним інший договір оренди цього ж об`єкта, підписаний ОСОБА_3 із позивачем 19.04.2007 і зареєстрований 23.10.2007 у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України". Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац четвертий частини другої статті 24 Закону України "Про оренду землі"). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт "в" частини третьої статті 152 ЗК України). Внаслідок укладення оскарженого договору ФГ "Натон" отримало право оренди земельною ділянкою, що стало перешкодою для позивача у реалізації аналогічного права щодо тієї самої земельної ділянки. З огляду на це Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про порушення права позивача на оренду земельної ділянки та наявність підстав для визнання оскарженого договору недійсним".

Аналіз постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 в справі №587/2326/16-ц (провадження № 14-442цс19) як в цілому, так і висновків зроблених в ній, свідчить, що основною ідеєю, на якій обсновується як постанова, так і висновки, є те, що недопустиме укладення декількох договорів найму щодо однієї речі, і другий договір найму має визнаватися недійсним.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача, оскільки визнання договору оренди землі від 14.06.2019 року недійсним та скасувати державну реєстрацію вказаного договору, призведе до ефективного захисту прав та інтересів позивача.

Враховуючи вищенаведене, керуючись 4,10,12,76,81,263-265Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід агропродукт» до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Білокриниця Агро», третя особа державний реєстратор Кременецької міської ради Тернопільської області Костинник Михайло Олегович про визнання недійсним договору оренди землі та скасування запису про державну реєстрацію речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно задоволити.

Визнати договір оренди землі від 14 червня 2019 року укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Білокриниця Агро»- недійсним.

Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 14 червня 2019 року укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Білокриниця Агро» номер запису про інше речове право 32103329 від 18.06.2019 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Білокриниця Агро» в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід агропродукт» - 1921 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід агропродукт» - 1921 грн. судового збору

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 28 травня 2021 року

Суддя І.Б. Марціцка