Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/274/20
Провадження № 2/945/137/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді Войнарівського М.М.,за участю секретаря Жиган А.О.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Миколаївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, стягнутих за рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04.10.2004року на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позову посилався на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від даного шлюбу народилася дочка, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У 2004 році під час перебування позивача у лавах ЗСУ (строкова військова служба) за ініціативою відповідачки шлюб було розірвано. Про звернення відповідачки до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини позивачу не було відомо. 04.10.2004 р. Миколаївським районним судом Миколаївської області було винесено рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітної плати, щомісячно до досягнення повноліття дитини, починаючи з моменту подачі заяви,а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 . Про зазначене рішення позивач дізнався лише 23.12.2019 року, коли отримав виклик державного виконавця з вимогою з`явитися, щодо сплати боргу по виконавчому провадженню № 40229553 від 14.10.2013 року. Ознайомившись з матеріалами справи, йому стало відомо, що 14.10.2013 року за заявою Відповідачки було відкрите виконавче провадження про стягнення з нього аліментів, постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував. Єдиною дією у 2013 році державним виконавцем, було здійснено виїзд за адресою реєстрації позивача від 21.11.21013 року. Також 23.04.2019 року державним виконавцем винесено постанову про накладання на позивача штрафу у розмірі 36023,06 грн, про що йому також не було відомо.Відповідачка протягом 15 років жодного разу не зверталася до Позивача, щодо сплати аліментів. Своїй доньці Позивач допомагав по мірі можливості. Також зазначає,що він є законослухняний громадянином, який не ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків, по утриманню своєї дитини. 20.07.2012 р. Позивач вдруге зареєстрував шлюб та у нього народилася дитина. Крім того посилається на те,що він здійснює догляд за особою, що потребує допомоги, відсутні фінансові можливості, щодо сплати всього обсягу заборгованості, також відсутня робота, постійний дохід, крім виплат по догляду за особою, що потребує допомоги. Також наголошує, що у нього відсутнє майно, яке він може реалізувати та сплатити заборгованість. За такого ця обставина має істотне значення та дає підстави на його думку для звільнення його від заборгованості по сплаті аліментів.

Позивач ОСОБА_1 в останнє судове засідання не з`явився,при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі,також зазначив,що позовні вимог підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася,при цьому також подала заяву в якій заперечувала,щодо задоволення позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду належним чином повідомлявся, при цьому надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши письмові докази по справі, суд находить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, суд виходить з положень ч.2 ст.197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає.

Дійсно, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом.

За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З наявних в матеріалах справах доказів вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.01.2001року та батьками є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04.10.2004 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4частки частини усіх видів заробітної плати щомісячно, починаючи з 04.08.2004 року і до досягнення донькою повноліття.

Відповідно до довідки, виданої Департаментом праці та соціального захисту населення УСВК Центрального району позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УСВК Центрального району ДПСЗН та отримує компенсацію за надання соціальних послуг особі з інвалідністю 1 групи.

Відповідно до свідоцтва про народження, позивач має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За правилами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачені способи виконання батьками такого обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст. 197 СК України,за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналіз зазначеної правової норми дає підстави для висновку про те, що платника аліментів може бути звільнено за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами у разі, якщо він доведе суду наявність у нього тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. При цьому вказана норма права не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Із аналізу вказаної норми матеріального закону також слідує, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення органом державної виконавчої служби конкретного розміру заборгованості зі сплати аліментів.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17.

Згідно із ч. 1ст.81ЦПК України,кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є Конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено іст.12 ЦПК України.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістомст.76 ЦПК України,доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1ст.95 ЦПК України,письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментах позивач посилався на те, що причиною виникнення заборгованості є неналежне повідомлення про наявність виконавчого провадження,відсутність роботи та постійного доходу.

Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що державний виконавець не здійснював дій спрямованих на звернення стягнення та належне повідомлення про наявність виконавчого провадження, оскільки це є правовою підставою для оскарження бездіяльності державних виконавців, проте відповідно до вимог ст. 197 СК України не є підставою для звільнення позивача від заборгованості по аліментам.

Також суд не бере до уваги посилання позивача про те, що на теперішній час він безробітний та не має додаткового заробітку, оскільки значне погіршення матеріального становища платника аліментів або зміна його сімейного стану, погіршення стану його здоров`я, відповідно до вимог ч. 1ст.192СК України може бути підставою для зменшення розміру аліментів, однак не є обставинами, що мають істотне значення для звільнення від заборгованості по аліментам в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного суд вважає, що позивачем з урахуванням положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів, які б давали підстави для звільнення останнього від заборгованості по сплаті аліментів.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем не доведені позовні вимоги, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 191, 197 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 13, 81, 141, 258, 265, 268, 280-281 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволені позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець с.Широколанівка,Веселинівського району Миколаївської області; паспорт серія НОМЕР_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Миколаївський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам - відмовити.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя М. М. Войнарівський