Провадження №2/523/1870/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2021 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

Міністерства інфраструктури України (01135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 14) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Зілковської Катерини Леонідівни (65026, м. Одеса, вул. Буніна, 13), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Громадська організація «Причал № 193 «Ярмарочна» (65013, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 100/2), Державне підприємство «Одеський морський торгівельний порт» (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1) про витребування нерухомого майна з незаконного володіння та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

Установив

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Міністерства інфраструктури України до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Зілковської Катерини Леонідівни, треті особи: Громадська організація «Причал №193 «Ярморочна», Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» в якій позивач просить:

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Держави Україна в особі Міністерства інфраструктури України нерухоме майно у вигляді 45/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , розташованих на земельній ділянці площею 1,1443 га, кадастровий номер земельної ділянки: :35:012:0006, які складаються з боксу № НОМЕР_1 в літері «Б» у складі приміщень: І поверх 11 веранда площею 6,6 кв.м., 12 - основне площею 8,2 кв. м., загальною площею - 14,8 кв. м., основною площею - 8,2 кв. м.

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 жовтня 2015 року з індексним номером 25383277, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зілковською Катериною Леонідівною.

Свій позов сторона позивача обґрунтувала тим, що 27 грудня 2012 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради видано Громадській організації «Причал № 193 «Ярмарочна» свідоцтво про право власності серії САЕ № 797810 на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал № 193, загальною площею 3293,3 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

02 квітня 2013 року Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Виконкому та Громадської організації про визнання недійсним вказаного свідоцтва про право власності.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21 квітня 2016 року по справі № 916/882/13, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 14 липня 2016 року, позовні вимоги Порту задоволено та визнано недійсним свідоцтво про право власності на вищенаведене нерухоме майно від 27 грудня 2012 року серії НОМЕР_2 .

Постановами судів апеляційної та касаційної інстанції по справі № 916/882/13 встановлено наступне: «Майно, право власності на яке посвідчене спірним свідоцтвом, належить до державної власності та закріплене за ДП «Одеський морський торговельний порт» на праві господарського відання. Про факт належності цього майна до державної власності також свідчить Витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна станом на 07.08.2014 р., згідно якого майно, а саме: майстерня бази відпочинку, дворовий туалет, дорога асфальтова ширина 7м, дорога бетонна ширина 7м, будівля двоповерхова (вахтова), будівля двоповерхова (побутові), будівля одноповерхова (бокси) належать до державної власності, орган управління Міністерство інфраструктури України, балансоутримувач - ДП «Одеський морський торговельний порт».

Крім того, відповідно до ст. 4, ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 5, п. 18 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» Кабінет Міністрів України є суб`єктом управління, що визначає об`єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об`єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб`єктам управління, визначеним цим Законом. Здійснюючи управління об`єктами державної власності, Кабінет Міністрів України приймає рішення про передачу відповідно до закону об`єктів державної власності в комунальну власність, дає згоду на передачу об`єктів з комунальної в державну власність. Уповноважені органи управління, якими є міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи, відповідно до покладених на них завдань погоджують передачу об`єктів державної власності в комунальну власність, до сфери управління інших органів, уповноважених управляти об`єктами державної власності, господарських структур або в користування Національній академії наук України, галузевим академіям наук, а також передачу об`єктів комунальної власності в державну власність; у випадках, передбачених законодавством, приймають рішення про передачу об`єктів державної власності в комунальну власність, до сфери управління інших органів, уповноважених управляти об`єктами державної власності, господарських структур або в користування Національній академії наук України, галузевим академіям наук.

Отже, передача майна, права власності на яке посвідчене спірним свідоцтвом, із державної до комунальної власності потребує першочергового ухвалення відповідного рішення Кабінетом Міністрів України, яке має бути погоджене із Міністерством інфраструктури України як уповноваженим органом управління. Однак, докази прийняття таких рішень в матеріалах справи відсутні».

Належність усіх нежитлових будівель та споруд спортивно-човнової бази на праві державної власності Міністерству інфраструктури України встановлено також рішенням Господарського суду Одеської області від 13 жовтня 2017 року по справі № 916/887/17.

Однак, під час розгляду справи № 916/882/13 у судах господарської юрисдикції державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Антоненко О.С. на підставі визнаного пізніше недійсним свідоцтва про право власності на спірне майно від 27 грудня 2012 року серії НОМЕР_2 прийнято рішення від 12 травня 2015 року № 21220382, яким зареєстровано за Громадською організацією право приватної власності на нежитлові будівлі спортивно- човнової станції Причал № 193, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та за результатами державної реєстрації видано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_3 .

Підставою зміни адреси спортивно-човнової станції з « АДРЕСА_4 » стало розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 23 січня 2015 року № 15р., яким затверджено технічний висновок щодо можливості поділу нежитлових будівель спортивно-човнової станції з присвоєнням їм саме вищезазначеної адреси.

Представник позивача зазначив про те, що наведене розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради скасовано рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 27 жовтня 2016 року № 322 «Про скасування розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 23 січня 2015 року № 15р «Про впорядкування адреси та затвердження висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , з подальшим встановленням нумерації (Громадська організація «Причал № 193 «Ярмарочна»)».

Не погоджуючись із фактом державної реєстрації за Громадською організацією права приватної власності на нерухоме майно, належність якого до державної власності підтвердження судовими рішеннями в межах справ № 916/882/13 та № 916/887/17, що набрали законної сили, ДП «Одеський порт» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Юридичного департаменту Одеської міської ради та Головного територіального управління юстиції в Одеській області про: визнання протиправним та скасування вищенаведеного рішення державного реєстратора; про зобов`язання внести запис про скасування рішення державного реєстратора.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року, адміністративний позов ДП «Одеський порт» частково задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно РС ОМУЮ Антоненко О.С. від 12 травня 2015 року з індексним номером 21220382 про державну реєстрацію за Громадською організацією права приватної власності на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал № 193, за адресою: АДРЕСА_2 .

На даний час постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року реалізовано ДП «Одеський порт» та скасовано 22 серпня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію за Громадською організацією права приватної власності на нежитлові будівлі та споруди спортивно-човнової станції Причал № 193, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 серпня 2017 року № 95277116.

Проте, не зважаючи на підтвердження судами господарської та адміністративної юрисдикції усіх інстанцій факту належності нерухомого майна спортивно-човнової станції до державної власності та незаконності існування у Громадської організації права приватної власності на нього, Громадською організацією протягом періоду часу з 27 серпня 2015 року по 08 червня 2016 року відчужено частки нерухомого майна державної форми власності на користь фізичних осіб.

19 жовтня 2015 року між Громадською організацією та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за № 1840, за яким продавець передає у власність, а покупець приймає у власність 45/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до пункту 1 Договору за заявою власника відчужується 45/10000 часток нежитлових будівель, які складаються з боксу № НОМЕР_1 в літері «Б» у складі приміщень: І поверх 11 веранда площею 6,6 кв.м., 12 - основне площею 8,2 кв. м., загальною площею - 14,8 кв. м., основною площею - 8,2 кв. м.

Рішенням приватного нотаріуса Зілковської К.Л. від 19 жовтня 2015 року № 25383277 за ОСОБА_1 на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу зареєстровано право приватної власності на зазначені 45/10000 нежитлових будівель.

Договором купівлі-продажу підставою виникнення у Громадської організації права власності на вказане нерухоме майно визначено свідоцтво про право власності від 12 травня 2015 року серії НОМЕР_3 , видане на підставі рішення державного реєстратора, визнаного пізніше незаконним та скасованого судами адміністративної юрисдикції в межах справи № 815/1348/17.

З огляду на викладене Міністерство інфраструктури України змушене звернутись до суду із цією позовною заявою з метою захисту права державної власності на придбане ОСОБА_1 вищенаведене нерухоме майно.

Факт вибуття 45/10000 часток нежитлових будівель, придбаних ОСОБА_1 у Громадської організації, з державної власності поза волею Міністерства вбачається також у встановленні Одеським апеляційним господарським судом та Вищим господарським судом України по справі № 916/882/13 факту неприйняття Кабінетом Міністрів України за погодженням з Міністерством інфраструктури України відповідного рішення про відчуження нежитлових будівель та споруд спортивно-човнової станції Причал № 193, до складу яких входить частка ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що саме по собі витребування належних ОСОБА_1 45/10000 часток нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , не буде достатнім для повного захисту майнових прав держави на таке майно.

Набрання законної сили судовим рішенням про витребування майна на користь його законного власника не позбавить ОСОБА_1 права власності на таке майно, зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а отже не позбавить її можливості розпоряджатись таким майном та відчужувати його на користь третіх осіб, що також порушить майнові права Міністерства на спірне нерухоме майно.

Тобто, необхідність повного захисту майнових прав, на захист яких Міністерство звернулось до суду з цією позовною заявою, вимагає не тільки витребування майна з незаконного володіння ОСОБА_1 , а й скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Зілковської К.Л. від 19 жовтня 2015 року № 25383277, на підставі якого у ОСОБА_1 виникло право приватної власності на спірні нежитлові приміщення державної форми власності з метою скасування відповідного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У судове засідання представник позивача Міністерства інфраструктури України, яка одночасно представляє інтереси третьої особи ДП «Одеський морський торгівельний порт» ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, також просила розгляд справи провести за її відсутності.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив. Свою правову позицію висловив в відзиві на позовну заяву (т.1, а.с. 221-230) та просив відмовити у його задоволенні. Окрім того просив про застосування строків позовної давності.

У судове засідання приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Зілковська К.Л. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності та надала заперечення на позовну заяву (а.с. 130,131).

У судове засідання представник третьої особи Громадська організація «Причал №193», не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає про те, що позов є частково доказаний та є частково обґрунтований, тому підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що наказом від 09.09.1997р. №171 у складі Одеського СРЗ Україна створено відокремлений структурний підрозділ рятувально-човнову станцію Ярмарочна без права юридичної особи. Відповідно до наказу №83 від 11.04.2002р. Про вдосконалення управління човново-лодочною станцією Ярмарочна було вирішено спростити з 01.05.2002р. відокремлену самостійну фінансово-господарську діяльність ЧЛС Ярмарочна.

Рішенням Одеської міської ради від 28.12.2001р. №3065-XXIII Одеському СРЗ Україна надано земельну ділянку із земель міста, площею 1,1443 га (код Українського класифікатора цільового використання землі 1.12.7 землі фізичної культури і спорту), за адресою: АДРЕСА_3 , у тимчасове довгострокове користування, строком на 5 років, для експлуатації та обслуговування спортивно-човнової станції та затверджено договір на право тимчасового користування земельною ділянкою між Одеською міською радою та Одеським СРЗ Україна.

Відповідно до інвентарних карток обліку основних засобів СРЗ №1 №№47, 48, 49, 50, 51, б/н за останнім рахується: майстерня, дворовий туалет, дороги асфальтові ширина 7м, дороги бетонні ширина 7 м, двоповерхова будівля (вахтова), двоповерхова будівля (побутова), одноповерхова будівля (бокси).

Наказом директора заводу СРЗ України ОСОБА_3 від 08.09.2006р. №228а було створено комісію для передачі майна спортивно-човнової станції Ярмарочна з балансу заводу на баланс спортивно-човнової станції Ярмарочна.

ГО Причал №193 Ярмарочна зареєстровано 20.09.2006р., про що свідчить свідоцтво про реєстрацію громадського об`єднання № НОМЕР_4 .

За актом приймання передачі (без дати) з балансу ДП ОСРЗ Україна спортивно-човнової станції Ярмарочна на баланс ГО Причал-193 Ярмарочна останньому 08.09.2006р. (до дати реєстрації громадського об`єднання) передано основні фонди СЧС Ярмарочна, а саме: майстерня, дворовий туалет, будинки (одноповерхові бокси у кількості 156 шт.), будинок двоповерховий (битівка), будинок двоповерховий (вахтова), дорога бетонна (ширина 7 ), дорога асфальтова (ширина 7 м), мотопомпа (МП 1600), прилавок-вітрина з холодильником ПВП. Акт затверджено директором ДП ОСРЗ України Яворським О.М.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2014р. у справі №523/15703/14-к за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб) визнано провину ОСОБА_3 у підписанні наказу від 08.09.2006р. №228а та складанні акту приймання передачі з балансу ДП ОСРЗ Україна спортивно-човнової станції Ярмарочна на баланс ГО Причал-193 Ярмарочна, який в подальшому було подано директором ОСОБА_3 як правовстановлюючий документ для виготовлення технічного паспорту та видачі виконкомом Одеської міської ради свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 27.12.2012р., що, в свою чергу, призвело до настання тяжких наслідків у вигляді матеріального збитку ДП Одеський морський торговельний порт у розмірі балансової вартості державного майна.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 02.10.2006р. №971 Про реорганізацію державного підприємства Одеський судноремонтний завод Україна визначено, що ДП Одеський морський торговельний порт є правонаступником прав і обов`язків ДП Одеський СРЗ Україна. Відповідно до п. 5.1. наказу ДП Одеський морський торговельний порт було вирішено прийняти до статутного фонду (капіталу) порту майно ДП Одеський СРЗ Україна.

Згідно інвентарних карток №№100170, 100174, 100175, 100176, 100177, 100178, 100179 обліку основних засобів ДП Одеський морський торговельний порт на бухгалтерських рахунках останнього обліковується майно човнової станції СРЗ, а саме: майстерня бази відпочинку, дворовий туалет, дороги асфальтовані шириною 7 м., - 2 об`єкти, будівля двоповерхова (вахтова), будівля двоповерхова (побутові) та будівля двоповерхова (бокси), про що також свідчить витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, наданий Фондом державного майна України на запит ДП Одеський морський торговельний порт, та відомостями про окреме нерухоме державне майно.

За актом інвентаризації основних засобів, що передаються ДП ОСРЗ Україна на баланс ДП Одеський морський торговельний порт проведено інвентаризацію основних засобів, які підлягають передачі на баланс ДП Одеський морський торговельний порт і обліковуються на балансовому рахунку №10 станом на 01.12.2006р. Під №№201-207 значаться: майстрова база відпочинку, дворовий туалет, будівля одноповерхова, бокси, будівля двоповерхова побутівка, будівля двоповерхова вахтова, дорога бетонна ширина 7 м, дорога асфальтова ширина 7 м. Рік введення в експлуатацію червень 1976р.

Наказом ДП Одеський морський торговельний порт від 15.05.2007р. №298 на баланс останнього прийнято основні фонди СРЗ України, в тому числі і спірні об`єкти.

22.06.2007р. між ГО Причал №193 Ярмарочна (Організація) та ДП Одеський морський торговельний порт (Порт) укладено договір про резервування приміщень №КД-10558, згідно умов якого Порт зобов`язався за письмовим зверненням Організації протягом визначеного в договорі строку зарезервувати та утримувати у резерві приміщення з метою подальшого оформлення договору оренди. Об`єктом резервування є майстерня бази відпочинку (інв. №100170), дворовий туалет (інв. №100174), дорога асфальтована (інв. №100175), дорога бетонна (інв. №100176), будинок двоповерховий (вахтовий) (інв. №100177), будинок двоповерховий (битовки) (інв. №100178) та будинок одноповерховий (бокси) (інв.№100179). Договір розірвано на підставі додаткової угоди від 08.09.2009р.

Зазначені об`єкти разом з мотопомпою МП 1600 та прилавком-вітриною з холодильником ПВП передано профспілці ДП Одеський морський торговельний порт у безоплатне користування відповідно до угоди від 14.12.2012р. Відповідно до цієї угоди доповнено колективний договір додатком №28 (перелік майна, переданий профспілці для реалізації лікувально-оздоровчих та соціально-культурних заходів), згідно якого для реалізації лікувально-оздоровчих та соціально-культурних заходів для портовиків, членів їх сімей та ветеранів порту, з метою створення належних умов діяльності профкому при реалізації зазначених задач, для розміщення та відпочинку портовиків, членів їх сімей та ветеранів порту, адміністрація передає об`єкти, розміщені за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 20.09.2007р. №1164 запропоновано відповідній раді розірвати вищезазначений договір, зарахувати земельну ділянку до запасу земель Одеської міської ради та передати ГО Причал №193 Ярмарочна із запасу земель Одеської міської ради земельну ділянку площею 1,1443 га за адресою: АДРЕСА_3 , у довгострокову оренду строком на 5 років, для експлуатації та обслуговування спортивно-човнової станції та затвердити договір оренди землі між Одеською міською радою та ГО Причал №193 Ярмарочна.

Рішенням Одеської міської ради від 10.07.2008р. №3022-V за згодою сторін розірвано договір на право тимчасового користування землею площею 1,1443 га за адресою: АДРЕСА_3 , укладений між Одеською міською радою та ДП Одеський СРЗ Україна, передано ГО Причал №193 Ярмарочна земельну ділянку площею 1,1443 га за адресою: АДРЕСА_3 , у довгострокову оренду строком на 15 років, для експлуатації та обслуговування спортивно-човнової станції та затверджено договір оренди землі між Одеською міською радою та ГО Причал №193 Ярмарочна.

Наказом ДП ОМТП №484 Про структуру порту від 10.07.2009р. у зв`язку з утворенням ГО Причал №193 Ярмарочна по використанню та експлуатації спортивно-човнової станції робітниками порту, зареєстровану як юридичну особу (свідоцтво про державну реєстрацію серія АОО №269100), з метою скорочення невиробничих витрат порту з 01.08.2009р. дозволено управлінню ГО Причал №193 Ярмарочна використовувати спортивно-човнову станцію за умови самоокупності та самофінансування, основні фонди було вирішено залишити на балансі порту.

Перелік будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , та які перебувають на балансі ДП Одеський морський торговельний порт відображено у технічному паспорті, виготовленому КП Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 04.02.2009р. на замовлення ДП ОМТП. Згідно цього техпаспорту, за адресою АДРЕСА_3 розташовані: побутова будівля, бокси, майстерня, убиральні, огорожа, мостіння.

Рішенням Одеської міської ради від 08.07.2011р. №823-VІ надано згоду на передачу з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси комплексу будівель та споруд Човнова станція, що знаходиться на балансі ДП Одеський морський торговельний порт та розташована за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: майстерню (інв. №100170), убиральні (інв. №100174), мостіння асфальтове та бетонне (інв. №100175, №100176), вахтова (інв. №100177), побутова будівля (інв. №100178), бокси (інв.№100179).

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.04.2016р. по справі №916/882/13, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 14. 07.2016р., позовні вимоги державного підприємства Одеський морський торговельний порт до виконавчого комітету Одеської міської ради, ГО Причал № 193 Ярмарочна були задоволені, визнано недійсним свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2 від 27. 12.2012р., видане виконавчим комітетом Одеської міської ради, яким посвідчено право власності ГО Причал № 193 Ярмарочна на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал № 193, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , які в цілому складаються збудівель: літ. А, літ. Б, літ. В, літ. Д, літ. Е, літ. Ж, літ. З, літ. К, літ. Л, літ. М, літ. Н, літ. О, літ. П, літ. Р, літ. С, літ. Т, літ. У, літ. Ф, літ. Г, літ. Х, загальною площею 3293,3 кв. м., основною площею 1824,3 кв. м., відображених у технічному паспорті від 19.10.2012р. (т.1, а.с. 14-21)

Постановою Вищого господарського суду України від 14.07.2016р. постанова Одеського апеляційного господарського суду від 21.04.2016р. була залишена без змін (т.1, а.с. 22-24)

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.04.2016р. по справі №916/882/13 встановлено про те, що наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 02.10.2006р. №971 «Про реорганізацію державного підприємства «Одеський судноремонтний завод «Україна» визначено, що ДП «Одеський морський торговельний порт» є правонаступником прав і обов`язків ДП «Одеський СРЗ «Україна». Відповідно до п. 5.1. наказу ДП «Одеський морський торговельний порт» було вирішено прийняти до статутного фонду (капіталу) порту майно ДП «Одеський СРЗ «Україна». Згідно інвентарних карток №№100170, 100174, 100175, 100176, 100177, 100178, 100179 обліку основних засобів ДП «Одеський морський торговельний порт» на бухгалтерських рахунках останнього обліковується майно човнової станції СРЗ, а саме: майстерня бази відпочинку, дворовий туалет, дороги асфальтовані шириною 7 м., - 2 об`єкти, будівля двоповерхова (вахтова), будівля двоповерхова (побутові) та будівля двоповерхова (бокси), про що також свідчить витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, наданим Фондом державного майна України на запит ДП «Одеський морський торговельний порт», та відомостями про окреме нерухоме державне майно.

За актом інвентаризації основних засобів, що передаються ДП ОСРЗ «Україна» на баланс ДП «Одеський морський торговельний порт» проведено інвентаризацію основних засобів, які підлягають передачі на баланс ДП «Одеський морський торговельний порт» і обліковуються на балансовому рахунку №10 станом на 01.12.2006р. Під №№201-207 значаться: майстрова база відпочинку, дворовий туалет, будівля одноповерхова, бокси, будівля двоповерхова побутівка, будівля двоповерхова вахтова, дорога бетонна ширина 7 м, дорога асфальтова ширина 7 м. Рік введення в експлуатацію червень 1976р.

В матеріалах справи наявні докази будівництва станції в 70рр. ХХ ст., зокрема, договори від 01.03.1976р., від 07.07.1982р., Положення про лодочну станцію.

В переліку акта прийому-передання основних засобів СРЗ-1 «України» до ДП «Одеський морський торговельний порт» станом на 01.04.2007р. також значаться 7 вищенаведених об`єктів.

Наказом ДП «Одеський морський торговельний порт» від 15.05.2007р. №298 на баланс останнього прийнято основні фонди СРЗ «України», в тому числі і спірні об`єкти.

З технічного паспорту на будівлі і споруди за адресою: АДРЕСА_3 , користувач ДП «Одеський морський торгівельний порт», яке було виготовлено 04.02.2009р. КП «ОМБТІ та РОН», вбачається наявність у складі приміщень боксів. (т.2., а.с. 69-87).

Судом також встановлено про те, що межах справи №916/882/13 судом було з`ясовано, що фактично рішення Одеської міської ради від 08.07.2011р. №823-VІ виконано не було.

19.12.2012р. Інспекцією ДАБК зареєстровано декларацію №ОД2 про готовність об`єкта: „Будівництво спортивно-човнової станції Причал №193, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 100, код ДК 1265.9, II категорії складності, який складається з літ А 87,9 кв.м., літ. Б 504,9 кв.м., літ В 69,7 кв.м., літ Д 313,4 кв.м., літ Е 93,7 кв.м., літ Ж 265,7 кв.м., літ. З 137,5 кв.м., літ. К 406,1 кв.м., літ. Л 238,9 кв.м., літ. М 289,1 кв.м., літ Н 282,3 кв.м., літ О 81,0 кв.м., літ П 81,0 кв.м., літ. Р 81,0 кв.м., літ. С 81,0 кв.м., літ Т 81,0 кв.м., літ У 81,0 кв.м., літ. Ф 81,0 кв.м., літ. Г 31,0 кв.м., літ. Х 9,1 кв.м.), до експлуатації.

Зазначена декларація зареєстрована на замовлення ГО Причал №193 Ярмарочна на підставі договору оренди землі від 23.04.2010р., укладеного між ГО Причал №193 Ярмарочна та Одеською міською радою. При цьому, у декларації зазначено, що будівництво об`єктів нерухомості здійснювалось у 2008-2009 роках.

27.12.2012р. на підставі вказаної декларації виконкомом Одеської міської ради видано ГО Причал №193 Ярмарочна свідоцтво про право власності серії САЕ №797810 на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал №193, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , які в цілому складаються з будівель: літ. А, літ. Б, літ. В, літ. Д, літ. Е, літ. Ж, літ. З, літ. К, літ. Л, літ. М, літ. Н, літ. О, літ. П, літ. Р, літ. С, літ. Т, літ. У, літ. Ф, літ. Г, літ. Х, загальною площею 3293,3 кв.м., основною площею 1824,3 кв.м., відображених у технічному паспорті від 19.10.2012р.. Державну реєстрацію прав на означені нежитлові будівлі здійснено 28.12.2012р., що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.05.2014р. у справі №522/8039/14-к за обвинувальним актом по кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000180 від 15.04.2014р. по обвинуваченню ОСОБА_4 (працівник МБТІ, який виробив технічний паспорт 19.10.2012р.) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів) визнано винним і призначено покарання. (т.1, а.с. 25,26)

З постанови Одеського апеляційного господарського суду від 21.04.2016р. (№916/882/13) встановлено про те, що згідно довідки ДП Одеський морський торговельний порт від 29.07.2013р. №20/2-812 станом на 01.07.2013р. на балансі останнього числяться такі об`єкти державної власності основні засоби: майстерня бази відпочинку (інв. №100170), дворовий туалет (інв. №100174), дорога асфальтова, ширина 7 м (інв. №100175), покриття бетонне, ширина 7 м (інв. №100176), будівля двоповерхова (вахтова) (інв. №100177), будівля двоповерхова (побутові) (інв. №100178), будівля одноповерхова (бокси) (інв. №100179).

Наказом Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013р. №163 реорганізовано державні підприємства морського транспорту шляхом виділу стратегічних об`єктів портової інфраструктури та утворено ДП Адміністрація морських портів України, яке є правонаступником в частині майна, прав та обов`язків відповідно до розподільчих балансів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.06.2015р. у справі № 815/7121/14, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015р. позов ДП Одеський морський торговельний порт до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ГО Причал №193 Ярмарочна, Одеська міська рада, за участю прокуратури Одеської області, про визнання протиправною та скасування декларації, зобов`язання скасувати реєстрацію декларації задоволено частково; скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ОД2, виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 19.12.2012р., у задоволенні решти позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.03.2016р. у справі № 815/7121/14 (№К800/297/16) ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015р. скасовано та справу направлено на новий розгляду до суду апеляційної інстанції.

Розпорядженням Суворовської районної адміністрації №15р від 23.01.2015р. „Про впорядкування адреси та затвердження висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , з подальшим встановленням нумерації об`єкту нерухомого майна нежитловим будівлям спортивної-човнової станції Причал №193 була присвоєна адреса: АДРЕСА_2 ; відповідно до довідки з Адресного реєстру міста Одеси від 24.11.2014р. за №58003/2 (т.1, а.с. 59-62).

12.05.2015р. державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Антоненко О.С було видано ГО „Причал № 193 „Ярмарочна свідоцтво про право власності СТА 715708 на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал №193, загальною площею 3293,3 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та належать на права приватної власності ГО „Причал № 193 „Ярмарочна (т.1, а.с. 58).

ГО „Причал № 193 „Ярмарочна у 2015-2016рр. було відчужено на користь фізичних осіб частки нежитлової будівлі спортивно-човнової станції Причал №193, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Слід зазначити, що відповідно до наданої ГО „Причал № 193 „Ярмарочна інформації, частини будівлі спортивно-човнової станції були відчужені відповідачем на користь 54 членів ГО „Причал № 193 „Ярмарочна, які належать останнім на праві спільної часткової власності.

З Рішення Господарського суду Одеської області від 13.10.2017р. встановлено про те, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №86230270 від 03.05.2017р. вбачається, що ГО „Причал № 193 „Ярмарочна на праві приватної власності належить 7507/10000 частин нежитлових будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.10.2016р. за №322 було вирішено скасувати розпорядження Суворовської районної адміністрації №15р від 23.01.2015р. „Про впорядкування адреси та затвердження висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , з подальшим встановленням нумерації.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2017р. по справі №815/1348/17 позовні вимоги ДП „Одеський морський торговельний порт до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, юридичного департаменту Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_5 та ГО „Причал № 193 „Ярмарочна, було задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 12.05.2015р. про державну реєстрацію за ГО „Причал № 193 „Ярмарочна права приватної власності на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції „Причал №193, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . (т.1, а.с. 47-51)

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2017р. постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2017р. по справі №815/1348/17 було залишено без змін. (т.1, а.с. 52-57)

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №95277116 від 22.08.2017р. вбачається, що рішення про державну реєстрацію права власності ГО „Причал № 193 „Ярмарочна на 7507/10000 об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2017р. по справі №815/1348/17 було скасовано з внесенням до реєстру відповідного запису (т.1, а.с. 69,70).

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції, 21.09.2017р. було проведено реєстрацію права власності за державою Україна в особі Міністерства інфраструктури України на будівлі та споруди загальною площею 2331,2 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №98439268 від 26.09.2017р.

З огляду на встановлені у межах господарської справи №916/882/13 преюдиційні для вирішення даного спору обставини, на підставі яких господарськими судами було зроблено висновок про належність об`єктів нерухомого майна, а саме спортивно-човнової станції Причал №193, до державної власності, згода на відчуження яких державними органами надана не була, господарський суд при вирішенні даного спору по суті виходив із факту належності нерухомого майна, право власності на яке посвідчено спірним свідоцтвом, до державної власності.

Вищевказані обставини встановлені у рішенні господарського суду Одеської області від 13.10.2017р. по справі № 916/887/17, а також в постанові Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. по справі № 916/887/17.

Даними рішеннями також було встановлено, що під час розгляду позовних вимог ДП Одеський морський торговельний порт у межах справи №916/882/13, господарськими судами, зокрема, було встановлено, що майно, право власності на яке посвідчувалося свідоцтвом НОМЕР_2 від 27.12.2012р., належить до державної власності, органом управління якого є Міністерство інфраструктури України та закріплене за ДП Одеський морський торговельний порт на праві господарського відання. Наявні в матеріалах справи докази, а саме розпорядження Суворовської районної адміністрації №15р від 23.01.2015р. та рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.10.2016р. за №322, дозволили суду дійти висновку, що об`єкти нерухомого майна, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 та адресою: АДРЕСА_2 , є тотожними.

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦК України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, якими він користується на власний розсуд (частина 1 статті 317 та частина 1 статті 319 ЦК України).

Разом з тим, статтею 41 Конституції України та статтею 321 ЦК України регламентовано принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 1 статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно частини 1 статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Приписами статті 388 ЦК України регламентовано правові засади витребування майна від добросовісного набувача.

Частиною 1 наведеної статті визначено, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1)було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2)було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3)вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Крім того, пунктом 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (надалі - постанова Пленуму) встановлено, що у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України.

Пунктом 26 Постанови Пленуму визначено також, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те. що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 є добросовісним власником 45/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № НОМЕР_5 , розташованих на земельній ділянці площею 1,1443 га, кадастровий номер земельної ділянки: :35:012:0006, які складаються з боксу № НОМЕР_1 в літері «Б» у складі приміщень: І поверх 11 веранда площею 6,6 кв.м., 12 - основне площею 8,2 кв. м., загальною площею - 14,8 кв. м., основною площею - 8,2 кв. м, оскільки він не знав та не мав можливості знати, що особа, якій продало дану нерухомість не мала права його відчужувати.

В той же час, є підстави для застосування дії п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, оскільки судому встановлено, що спірне нерухоме майно, яка складова частина нерухомого майна, що належала Державі вибуло з її володіння не з її волі, а незаконним шляхом, що підтверджується вищенаведеними докази.

Однак, суд вважає, що у виниклих правовідносинах є певна особливість, яка пов`язана із застосуваннями положення ч. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України.

19 жовтня 2015 року між Громадською організацією та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за № 1840, за яким продавець передає у власність, а покупець приймає у власність 45/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до пункту 1 Договору за заявою власника відчужується 45/10000 часток нежитлових будівель, які складаються з боксу № НОМЕР_1 в літері «Б» у складі приміщень: І поверх 11 веранда площею 6,6 кв.м., 12 - основне площею 8,2 кв. м., загальною площею - 14,8 кв. м., основною площею - 8,2 кв. м.

Рішенням приватного нотаріуса Зілковської К.Л. від 19 жовтня 2015 року № 25383277 за ОСОБА_1 на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу зареєстровано право приватної власності на зазначені 45/10000 нежитлових будівель.

В п.2 Договору зазначено, що вищевказане нерухоме майно належить Громадської організації Причал №193 «Ярмарочна» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_3 , яке видане ОСОБА_5 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 12.05.2015р.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2017р. по справі №815/1348/17 позовні вимоги ДП „Одеський морський торговельний порт до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, юридичного департаменту Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_5 та ГО „Причал № 193 „Ярмарочна, було задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 12.05.2015р. про державну реєстрацію за ГО „Причал № 193 „Ярмарочна права приватної власності на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції „Причал №193.

21.09.2017р. було проведено реєстрацію права власності за державою Україна в особі Міністерства інфраструктури України на будівлі та споруди загальною площею 2331,2 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №98439268 від 26.09.2017р.

В рішенні господарського суду Одеської області від 13.10.2017р. по справі № 916/887/17, а також в постанові Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. по справі № 916/887/17 було встановлено, що об`єкти нерухомого майна, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 та адресою: АДРЕСА_2 , є тотожними.

Однак, Державі Україна в особі Міністерства інфраструктури України ніколи не належали об`єкти нерухомості саме за адресою: АДРЕСА_2 , а так само і 45/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки реєстрація права власності продавцем Громадською організацією Причал №193 «Ярмарочна» за даною адресою була здійснена незаконно.

В позовних вимогах позивач просить витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Держави Україна в особі Міністерства інфраструктури України нерухоме майно у вигляді 45/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , розташованих на земельній ділянці площею 1,1443 га, кадастровий номер земельної ділянки: :35:012:0006, які складаються з боксу № НОМЕР_1 в літері «Б» у складі приміщень: І поверх 11 веранда площею 6,6 кв.м., 12 - основне площею 8,2 кв. м., загальною площею - 14,8 кв. м., основною площею - 8,2 кв. м.

Фактично належний відповідачу бокс № НОМЕР_1 в літері «Б» у складі приміщень: І поверх 11 веранда площею 6,6 кв.м., 12 - основне площею 8,2 кв. м., загальною площею - 14,8 кв. м., основною площею - 8,2 кв. м. є складовою частиною об`єкту нерухомого майна - будівлі та споруди загальною площею 2331,2 кв. м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , що належать позивачу, а не за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного позивача є витребування з володіння ОСОБА_1 на користь Держави Україна в особі Міністерства інфраструктури України нерухоме майно у вигляді 45/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , розташованих на земельній ділянці площею 1,1443 га, кадастровий номер земельної ділянки: :35:012:0006, які складаються з боксу № НОМЕР_1 в літері «Б» у складі приміщень: І поверх 11 веранда площею 6,6 кв.м., 12 - основне площею 8,2 кв. м., загальною площею - 14,8 кв. м., основною площею - 8,2 кв. м., шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 жовтня 2015 року з індексним номером 25383277, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зілковською Катериною Леонідівною щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 у вигляді 45/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , розташованих на земельній ділянці площею 1,1443 га, кадастровий номер земельної ділянки: :35:012:0006, які складаються з боксу № НОМЕР_1 в літері «Б» у складі приміщень: І поверх 11 веранда площею 6,6 кв.м., 12 - основне площею 8,2 кв. м., загальною площею - 14,8 кв. м., основною площею - 8,2 кв. м.

В даному випадку відповідач позбавляється права власності на об`єкт нерухомого майна, а позивач відновлює своє право здійснювати право користування, володіння та розпорядження даним об`єктом.

Так, аналіз приписів статті 321 ЦК України та статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та їх обтяження» дозволяє дійти висновку, що право власності, зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, припиняється в особи з моменту скасування із вказаного реєстру відповідного запису, здійсненого на підставі рішення державного реєстратора.

Суд також вважає, що позивач не позбавляється права звернутись до відповідача з позовом про звільнення вищевказаних приміщень, або навпаки вирішити питання щодо укладення з відповідачем цивільно-правових договорів про використання нерухомого майна.

При вирішенні справи суд звертає уваги також на те, що втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Усталена практика ЄСПЛ (наприклад, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати, аналізуючи сумісності втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи вважається втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) можна вважати пропорційним визначеним цілям. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність. Для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

При цьому ЄСПЛ у питаннях оцінки «пропорційності», як і в питаннях наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

У даній справі, з огляду на характер спірних правовідносин, установлені судом обставини та застосовані правові норми, втручання держави в право відповідача на мирне володіння майном не суперечить критеріям правомірного втручання в це право, сформульованим в усталеній практиці ЄСПЛ.

Так, витребування майна з володіння відповідача відповідає критерію законності: витребування здійснюється на підставі норм статей 387, 388 ЦК України у зв`язку з безпідставним і неправомірним заволодінням майном територіальної громади. Норми ЦК України відповідають вимогам доступності, чіткості, передбачуваності, офіційний текст цього Кодексу є загальнодоступним.

Отже, правовідносини, пов`язані з вибуттям нерухомого майна з державної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес.

Судом встановлено, що незаконне вибуття спірного нерухомого майна з володіння Держави було обумовлено незаконними діями посадових осіб.

З огляду на зазначене, суспільний інтерес у вимогах позивача щодо втручання в право власності відповідача полягає також у відновленні його прав, а також забезпеченні законності набуття права власності для всіх суб`єктів права власності.

До суду звернулася представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Петрова А.М. з письмовою заявою в якій просила застосувати строки позовної давності, у зв`язку з тим, що ДП «Одеський морський торговельний порт» ще 02.04.2013р. звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Виконкому та Господарської організації про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірні об`єкти від 27.12.2012р. серія НОМЕР_2 . Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Петрова А.М. вважає про те, що позивач ще у квітні 2013р. знав про порушення свого права.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд вважає про те, що представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Петровою А.М. не надано належних та допустимих доказів в обгрунтування своєї заяви про застосування строку позовної давності, а саме не надано доказів про те, що саме з квітня 2013р. позивач Міністерство інфраструктури України дізнався про порушення його прав.

Судові витрати стягуються пропоційно задоволеним вимогам, а тому необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Держави Україна в особі Міністерства інфраструктури України судовий збір у розмірі 1762 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,5,10,12,258,259,263-265,268, 353, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Міністерства інфраструктури України (01135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 14) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Зілковської Катерини Леонідівни (65026, м. Одеса, вул. Буніна, 13), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Громадська організація «Причал № 193 «Ярмарочна» (65013, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 100/2), Державне підприємство «Одеський морський торгівельний порт» (65026, м. Одеса, пл. Митна, 1) про витребування нерухомого майна з незаконного володіння та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задовольнити частково.

Витребувати з володіння ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) на користь Держави Україна в особі Міністерства інфраструктури України нерухоме майно у вигляді 45/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , розташованих на земельній ділянці площею 1,1443 га, кадастровий номер земельної ділянки: :35:012:0006, які складаються з боксу № НОМЕР_1 в літері «Б» у складі приміщень: І поверх 11 веранда площею 6,6 кв.м., 12 - основне площею 8,2 кв. м., загальною площею - 14,8 кв. м., основною площею - 8,2 кв. м.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 жовтня 2015 року з індексним номером 25383277, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зілковською Катериною Леонідівною щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 у вигляді 45/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , розташованих на земельній ділянці площею 1,1443 га, кадастровий номер земельної ділянки: :35:012:0006, які складаються з боксу № НОМЕР_1 в літері «Б» у складі приміщень: І поверх 11 веранда площею 6,6 кв.м., 12 - основне площею 8,2 кв. м., загальною площею - 14,8 кв. м., основною площею - 8,2 кв. м.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) на користь Держави Україна в особі Міністерства інфраструктури України судовий збір у розмірі 1762 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 травня 2021 року.

Суддя