єдиний унікальний номер справи 546/1302/19
номер провадження 2-з/546/22/21
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

20 травня 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши заяву представниці позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову,-

встановив:

19 травня 2021 року до суду звернулася ОСОБА_1 з вищевказаною заявою, у якій просила накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :00:001:0156, оскільки з липня 2021 року відкривається ринок землі в Україні, у зв`язку з чим існує ризик відчуження зазначеної вище земельної ділянки.

Пунктом 7 постанови пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд в судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи).

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається суддею не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Заява ОСОБА_1 надійшла до суду 19.05.2021, розгляд якої проводився 20.05.2021 із врахуванням положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, розглянувши в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи № 546/1302/19, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України визначає види забезпечення позову.

Одними із видів забезпечення позову, який визначений в п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, є, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає лише припущення про можливий ризик відчуження земельної ділянки, однак жодних доказів, які б підтверджували такі дії інших учасників процесу, суду надано не було.

Тому, враховуючи роз`яснення викладені в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006, суд приходить до висновку провідсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 149, 150-153, 157, 247, 260, 353 ЦПК України, роз`ясненнями, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

постановив:

Відмовити в задоволенні заяви представниці позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову.

Ухвала судді може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Ю.В. Зіненко