Справа № 692/261/21
Провадження № 2/692/176/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року смт. Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Левченко О.В.,

за участю: секретаря Савенко О.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що проживає в квартирі АДРЕСА_1 ,яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно на праві спільної приватної власності. У період з 06 по 10 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_2 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_2 , а саме над квартирою позивача, вчинила дії щодо руйнування покрівлі та пошкодження склопакету балкону її квартири, чим завдала матеріальної та моральної шкоди. Так, 06 жовтня 2020 року ОСОБА_2 , влаштовуючи у своїй власній квартирі індивідуальне газове опалення, самовільно вчинила дії щодо руйнування частини покрівлі балкону квартирипозивача. 08 жовтня 2020 року ОСОБА_2 повністю зруйнувала покрівлю балкону квартири позивача. Внаслідок цього, 10 жовтня 2020 року, у зв?язку з погіршенням погодних умов, позивач зі своїм сином, покликавши на допомогу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , займалися відновленням зруйнованої покрівлі балкону, в цей час на балкон своєї квартири вийшла ОСОБА_2 , яка почала - кидати зі свого балкону частини покрівлі (металеві частини, цвяхи) та дерев`яний лист OSB (частину перекриття балкону позивача), який при падінні на землю пошкодив склопакет балконної прибудовипозивача. Позивач зазначає, що протягом останніх 5 років хворіє на гіпертонічну хворобу, яка носить кризовий характер, неодноразово лікувалася амбулаторно та стаціонарно, у зв`язку з чим перебуває на обліку у сімейного лікаря.Внаслідок вказаних дій відповідача позивач зверталась за медичною допомогою та за призначенням лікаря проводила лікування, в зв`язку з чим понесла витрати на ліки. Таким чином, позивачу було завдано матеріальну шкоду у розмірі 4 130 грн., яка складається з вартості будівельних матеріалів, що були використані для відновлення покрівлі балкону на суму 2 630 грн., вартості склопакету на суму 1000 грн., вартості ліків на суму 500 грн. Окрім того діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях через необхідність відновлення свого майна, необхідності лікування після вказаних неправомірних дій відповідача, необхідність звернення до відповідних органів для поновлення своїх порушених прав. Розмір своїх душевних страждань позивач оцінює в5 000 грн. За таких умов позивач просить стягнути відповідача матеріальну шкоду в розмірі 4 130 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. та судовий збір.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного провадження від 06.01.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судове засідання позивач не з`явилась, про дату та час була повідомлена належним чином, заяв та клопотань не надсилала.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Барташевич А.С. заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Зазначив, що позивач має у власності квартиру № 40 , яка розміщена на другому поверсі багатоквартирного будинку, до якої прибудовано балкон. Право власності позивача на вказану квартиру та законність самочинного будівництва - балкону підтверджується Актом обстеження від 07.10.2020р. У період з 06.10.2020р. по 10.10.2020р. відповідач вчинила дії щодо часткового руйнування покрівлі балкону позивача, за що її було притягнуто до адміністративної відповідальності, а також склопакету. Тому просив стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду, пов`язану з ремонтом балкону та склопакету в розмірі 4 130 грн., а також моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала. Пояснила, що позивач проживає у квартирі, яка має три балкони, оскільки дана квартира утворилась шляхом об`єднання сусідніх квартир. Будівництво балкону проводилось без письмової згоди сусідів, в т.ч. відповідача. Коли родина позивача самочинно добудувала балкон, вона звернулася до відповідних інстанцій та був висновок про демонтаж цього балкону в зв`язку з відсутністю законних підстав його побудови, або узаконити його будівництво, оскільки дозволу на це немає та балкон встановлено незаконно. У подальшому, в зв`язку з відключенням будинку від системи централізованого опалення, у неї виникла необхідність у встановленні індивідуального опалення. Однак покрівля вказаного самочинно збудованого балкону перешкоджала цьому. Відповідач зверталась до позивача з проханням вирішити дане питання, однак отримала відмову. Тому в даху балкону було вирізано отвір. Таким чином твердження про повністю зруйновану покрівлю балкону не відповідає дійсності. На час подій дах балкону був вкритий ондуліном, на даний час - металопрофілем, інші будівельні матеріали не використовувались. Крім того зазначила, що відповідно до робочого проекту на даний балкон, - дах над балконом взагалі не запроектований. Відповідач зазначає, що син позивачки робив ремонт балкону та намагався листи покрівлі покласти на балкон її квартири, а коли та відмовила в цьому, то скидав будівельні матеріали з даху на землю, можливо тоді й було пошкоджено склопакет балконного блоку. Щодо підстав стягнення моральної шкоди зазначила, що її наявність не доведено, невідомо, коли позивач зверталась за наданням медичної допомоги і чи було це пов`язано саме з вказаними подіями. ОСОБА_2 сама пережила сильне хвилювання, коли чужі люди, які перебували на даху балкону позивача заглядали у вікна квартири відповідача та злякали її дитину. За таких умов в задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Суд, вислухавши доводи представника позивача та заперечення відповідача, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов наступного висновку.

Відповідно положень ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із положеннями, зокрема, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення.

Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Драбівським РВУМВС України в Черкаській області 24.12.2004р. вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно копії заяви на ім`я голови Драбівської селищної ради Хмари В.І. вбачається, що 07.10.2020р. ОСОБА_3 звернулась з заявою, у якій просила вжити заходів щодо зупинення проведення працівниками Драбівського УЕГГ ПАТ «Черкасигаз» дій по влаштуванню газового опалення в квартирі, що розташована на 3 поверсі. В заяві вказала, що 06.10.2020р. нею було встановлено факт пошкодження покрівлі балкону її квартири невідомим чоловіком, який проводив будівельні роботи та пошкодив перекриття покрівлі, вирізавши частину шиферу.

Із заявою аналогічного змісту позивач зверталась також 09.10.2020р.

Відповідно акту обстеження за скаргою жительки смт. Драбів ОСОБА_3 № 6 від 07.10.2020р. комісія, яка призначена розпорядженням Драбівського селищного голови № 188 від 07.10.2020р., для розгляду скарги гр. ОСОБА_3 , провела обстеження за участю заявника ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_1 у присутності відповідача по скарзі ОСОБА_6 , жительки АДРЕСА_5 . В ході обстеження при візуальному огляді покрівлі балкону заявниці ОСОБА_3 було виявлено вирізаний отвір в металопрофілі червоного кольору, орієнтовним розміром довжина 50 см., ширина 40 см., який на момент огляду комісії вкритий білим металопрофілем. Також в акті зазначено, що на час обстеження заявницею ОСОБА_3 було надано комісії документи на добудований балкон, а саме: робочий проект «Реконструкція з розширенням балкону квартири АДРЕСА_6 » та інші, з яких комісія вбачає, що гр. ОСОБА_7 (чоловік заявгиці) після отримання листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області №01-10/О-366 від 27.01.2012р. про порушення ним вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, оформив у 2012 році документи на самочинно збудований балкон та узгодив документи на добудований балкон у відповідних службах. До акту додані роздруківки фотографій.

Відповідно ксерокопій фотографій вбачається фотографування житлового приміщення, фасаду багатоквартирного будинку, покрівлі, ймовірно, балкону, тріщин в склопакеті вікна. Вказані фотографії не містять відомостей про дату їх виготовлення, не мають прив?язки до місцевості, тому не дають можливості встановити їх правовий зв`язок з вказаною справою.

Відповідно листа Начальника Золотоніського відділення АТ «Черкасигаз» від 15.10.2020р. на ім?я ОСОБА_3 - АТ «Черкасигаз» жодних робіт по встановленню газового котла за адресою АДРЕСА_5 , не проводило, споживачу ОСОБА_6 буде внесено зміни до робочого проекту та газовий котел буде встановлено з дотриманням вимог Правил безпеки систем газовостачання і жодним чином не буде нести загрозу життю та здоровю.

Відповідно копії протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 19.10.2020р. у кримінальному провадженні № 0000040, останній 06.10.2020р. на прохання ОСОБА_2 власним інструментом на балконній прибудові зрізав близько 30 см. листа, яким вкрито балкону прибудову та закрив даний отвір з метою запобігання потрапляння опадів листом металу. Протокол не містить відомостей про приналежність вказаної балконної прибудови певному власнику.

Відповідно протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 24.11.2020р. у кримінальному провадженні № 0000040, 08.10.2020р. близько 16 год. він перебуваючи на своєму балконі помітив ОСОБА_2 , яка знаходилась на своєму балконі, а на даху балконної прибудови ОСОБА_3 знаходився невідомий чоловік, який з даху знімав металеві листи та передавав їх ОСОБА_2 .

Зазначені копії матеріалів кримінального провадження засвідчені підписом позивача.

Відповідно копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000040 від 09.10.2020р., 08.10.2020р. в АДРЕСА_1 , невстановлена особа самоправно всупереч установленному законом порядку розібрала балкону прибудову у квартирі ОСОБА_3 , чим спричинила останній матеріальну шкоду.

Відповідно копії заяви від 30.11.2020р. вбачається, що ОСОБА_3 зверталась з заявою на імя т.в.о. начальника Драбівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області Кошового О. для внесення відомостей до Єдиного реєстру до судових розслідувань за ознакми кримінального правопрушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України відносно ОСОБА_10 .

Відповідно пояснень від 09.12.2020р., відібраних ДОП СП Драбівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області Василенком О.О. в рамках невідомого провадження, ОСОБА_11 10 листопада 2020р. в АДРЕСА_1 допомагав ОСОБА_3 робити ремонт, перекриваючи дах балкону між 2-им та 3-тім поверхами, під час чого молода жінка з вікна 3-го поверху викинула лист ДСП розміром близко 1,2 м. на 1 м., в результаті чого між нею та ОСОБА_3 виник конфлікт.

Відповідно пояснень від 09.12.2020р., відібраних ДОП СП Драбівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області Василенком О.О. в рамках невідомого провадження, ОСОБА_12 10 листопада 2020р. в АДРЕСА_1 , спільно з ОСОБА_13 допомагав ОСОБА_3 ремонтувати покрівлю балкону. З яких причин деревяна фанера ДВП пошкодила балкон ОСОБА_3 йому невідомо.

Відповідно постанови про закриття кримінального провадження від 29.12.2021р. куримінальне провадження №0000040 від 09.10.2020р. закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України та направлено копію постанови для вирішення питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 186 КУпАП.

Відповідно витягу з Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що 26.01.2021р. Драбівським районним судом Черкаської області ОСОБУ_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Відповідно довідки Драбівської районної лікарсько-консультативної комісії №7 від 02.02.2021р. та доданих документів ОСОБА_3 09.10.2020р. зверталась до невролога та психіатра Драбівської ЦРЛ за медичною допомогою та перебувала на амбулаторному лікуванні з діагнозом ГХ ІІ, ст. ІІ, Хронічна гіпертонічна ДЕП ст ІІ зі стійким цефалгічним, помірним вестибулоатаксичним, вираженим астеноневротичним с-ми.

Відповідно товарного чеку ФОП ОСОБА_14 від 14.11.2020р. вбачається найменування: склопакет, кількість -1, ціна 1000 грн.

Відповідно накладної № 47 ФОП ОСОБА_15 відпущено отлив, 2 шт., на суму 180 грн.

Відповідно накладної № 810 від 10.10.2020р. ФОП ОСОБА_14 відпустила ОСОБА_3 товари, зокрема: металопрофіль 0,45, Словакія, в кількості 4 шт., на суму 1280 грн;, сам. по металлу, 120 шт. на суму 114 грн.; сам. п/ш в кількості 100 шт. на суму 45 грн.; OSB в кількості 2 шт на суму 830 грн.; круг відрізний в кількості 3шт. на суму 36 грн.; герметик ,1 шт. на суму 85 грн.; рейка монтажна 4 шт. на суму 60грн; а всього товарів на суму 2 450,00 грн.

Інших доказів сторонами суду не надано.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Відповідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1,6,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням цих норм, суд повинен установити чи було порушено, не визнано або оспорено права, свободи чи інтереси заявника, i залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні, в залежності від наявності для цього відповідних підстав, встановлених законом або договором.

Аналіз вказаних правових норм вказує на необхідність встановлення обставин справи, які впливають на прийняття рішення судом - порушення цивільного права особи, наявності майнової шкоди та її обсягу, вини особи у вчиненому та обставин, що виключають її відповідальність, при цьому тягар доказування покладається на позивача.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача до відповідача про стягнення майнової шкоди в розмірі 4 130 грн. та моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За приписами процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто, учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник).

У судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_3 зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

Позивачем при зверненні до суду з позовом не було надано доказів про право власності на майно, заподіяння шкоди якому стало підставою звернення до суду та доказів того, що право власності на балкон зареєстровано саме за ОСОБА_3 , а сам балкон встановлено відповідно до вимог чинного законодавства та реєстровано у встановленому законом порядку. Оскільки правовстановлюючі документи на дану квартиру в матеріалах справи відсутні.

У судовому засіданні як на документи, що підтверджують право власності позивача, її представник посилався на Акт № 6 від 07.10.2020р. однак, з вказаного акту вбачається, що документи на самочинно збудований балкон оформив у 2012 році та узгодив їх у відповідних службах ОСОБА_7 (чоловік заявниці ОСОБА_3 ), а не позивач. До того ж на балкон квартири АДРЕСА_6 , а не квартири № 40 . Суд зазначає, що вказаний Акт не підтверджує належність будь-якого майна позивачці, в розумінні ч. 2 ст. 78 ЦПК України.

Окрім того, з наявних матеріалів не вбачається повне пошкодження даху балкону, як зазначає про це позивач у своїй позовній заяві, хоча й вбачається наявність отвору в покрівлі балконної прибудови. Факт пошкодження склопакету балконного блоку, за обставин вказаних в позовній заяві, належними та допустимими доказами не підтверджено. Сам факт придбання будівельних матеріалів не є належним підтвердженням розміру завданої матеріальної шкоди в розумінні положень глави 5 ЦПК України. Окрім того, позивач зазначає, що ліки, які вона використала для лікування, постійно перебували у її розпорядженні, оскільки та має хронічні захворювання та постійно використовує їх для лікування, належними доказів витрати на придбання ліків на суму 500 грн. не підтверджено. За таких умов, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення матеріальної шкоди на користь позивача в сумі 4 130 грн. до задоволення не підлягає.

Суд, проаналізувавши докази, на які позивач ОСОБА_3 посилається, як на підставу для задоволення позову, приходить до висновку, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження заявлених позовних вимог.

На думку суду, позивачем ОСОБА_3 є не доведеним наявність у ОСОБА_2 обов`язку відшкодовувати матеріальні збитки, завдані майну ОСОБА_3 , з огляду на недоведеність наявності у ОСОБА_3 на праві власності нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_6 , частина покрівлі якого була пошкоджена.

Оскільки факт пошкодження відповідачем майна позивача не знайшов свого підтвердження, позивач не надала суду жодного доказу спричинення їй моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між подіями 06 жовтня 2020р. та заявленою моральною шкодою в розмірі 5 000 грн., як і не обґрунтувала сам розмір моральної шкоди, оскільки позивач має хронічні захворювання, з якими зверталась за наданням медичної допомоги, а наявність причинного зв`язку між зверненням, протиправним діянням заподіювача та вини останньої в її заподіянні не доведено, суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди до задоволення не підлягає.

Таким чином суд, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, позивачем, не доведено належними та допустимими доказами фактів, на які вона посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому, і підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд не вбачає, що є наслідком відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом у задоволенні позовних вимог відмовлено, то суд покладає судовий збір на позивача.

Керуючись викладеним, а також ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 76- 81, 141, 258-261, 263, 268, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.О.Левченко

Повний текст рішення виготовлено 17травня 2021 року.