18.10.2021 Єдиний унікальний номер 205/3718/20
Єдиний унікальний номер судової справи 205/3718/20
Номер провадження 2-з/205/634/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Остапенко Н.Г., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Павелка Сергія Михайловича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

12 жовтня 2021 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Павелка С.М. надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить до набрання законної сили рішення суду по справі вжити заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на 1/3 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 230,8 кв.м, заборони вчинення реєстраційних дій щодо вказаного нерухомого майна, а також заборони відповідачу або будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо примусового виселення позивача та її сина ОСОБА_3 із вказаного домоволодіння.

Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач бажає продати спірне нерухоме майно, про що свідчить об`ява про його продаж на сайті з продажу нерухомості, також відповідач намагається виселити позивача із вказаного будинку для його продажу. Тому, на думку позивача, є доцільним застосування вищевказаних заходів забезпечення позову.

Суддя, ознайомившись з матеріалами справи та заяви про забезпечення позову, дослідивши матеріали заяви, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечуються, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частин третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози невиконання рішення суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову позивач вказує, що відповідач має намір продати спірне майно, про що свідчить об`ява на сайті з продажу нерухомості.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/3 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

При розгляді заяви про забезпечення позову суддя встановив, що між сторонами існує спір щодо Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 .

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.02.2021 року по справі № 643/12369/19, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, якщо їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна, тобто перешкода у вільному розпорядженню майном, без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним. Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Враховуючи, що відчуження спірного майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суддя вважає за необхідне застосувати заходи забезпечення позову, та, з урахуванням співмірності та адекватності заходу забезпечення позову, балансу інтересів сторін, задовольнити заяву частково шляхом накладення заборони на відчуження нерухомого майна, а саме 1/3 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , в іншій частині заяви відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Павелка Сергія Михайловича про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти заборону на відчуження 1/3 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Н.Г.Остапенко

.