_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/394/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.,

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

05.08.2020 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову на боці відповідача - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості, в якій позивачка просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 2 263 013,22 грн., з яких - 1 721 389,51 грн. заборгованість від продажу частки у статутному капіталі товариства, 3% річних у розмірі 155 066,0 грн., інфляційні витрати у розмірі 386 558,22 грн. та покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що вона була учасником ТОВ «Торговий центр «Середньофонтанський». 14.10.2015 р. у Республіці Австрія позивачем було видано нотаріально посвідчену довіреність на ім`я її чоловіка відповідача ОСОБА_2 03.08.2017 р. ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_3 прийняла у власність частку у розмірі 12,3616% статутного капіталу ТОВ «Торговий центр «Середньофонтанський».

В обґрунтування свого позову позивача посилається на те, що ОСОБА_2 не пізніше 03.08.2017 р. отримав від покупця частки ОСОБА_4 (третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору по даній справі) шляхом безготівкового розрахунку 1 721 389,51 грн. Вказані грошові кошти відповідач не передав позивачу та протиправно притримав у себе, чим порушив майнові права позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2020 р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання з повідомленням сторін по справі.

22.09.2020 р. на електронну скриньку суду надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів, в якому представник позивача просив суд витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. належним чином завірену копію нотаріальної справи та договору купівлі-продажу від 03.08.2017 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3

30.11.2020 р. Київським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу, якою витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. належним чином завірену копію нотаріальної справи з приводу посвідчення 03.08.2017 р. договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_2 , який діяв від імені ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , які є учасниками ТОВ «Торговий центр «Середньофонтанський», з наданням копії вказаного договору та документів, які були підставою для його посвідчення.

27.10.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача по справі, в якому представник останнього заперечував проти задоволення позову, з посиланням на те, що у зв`язку з тим, що в договорі зазначається про безготівкове перерахування коштів до укладення договору, позивач не довела, що відповідач особисто отримав від покупця ОСОБА_3 відповідні грошові кошти. Факт проведення грошових розрахунків покупцем ОСОБА_3 безпосередньо з ОСОБА_2 як представником ОСОБА_1 останньою не доведений.

09.11.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, в якій остання вказала, що вказівок на відчуження корпоративних прав відповідач від неї не отримував, а істотних умов договору чи будь-якої іншої волі ОСОБА_1 довіреність, на підставі якої діяв відповідач, не містить. Відповідач не надав доказів отримання таких вказівок від позивача та діяв виключно на власний розсуд та у власних інтересах.

Позивач вказала, що як тільки дізналась про масштабне відчуження свого майна відповідачем, негайно вчинила відкликання довіреності, проінформувала нотаріусів та вчинила ряд дій - скасування довіреності від 14.10.2015 р., що мало місце 17.05.2017 р. у м. Айген-Шлагль, Республіка Австрія (з перекладом на українську мову), заяву-повідомлення приватного нотаріуса Одеського нотаріуса міського нотаріального округу Лічман І.М. про скасування довіреності від 24.01.2018 р., заяву ОСОБА_1 , вчинену у присутності консула Посольства України у Республіці Австрія, про протиправне утримання документів від 24.01.2018 р., заяву ОСОБА_1 , вчинену у присутності консула Посольства України у Республіці Австрія, про заперечення отримання коштів та підписання документів від 02.02.2018 р.

28.04.2021 р. судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 12.05.2021 р.

05.05.2021 р. до суду від приватного нотаріуса Савченко С.В. надійшла завірена копія матеріалів нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу від 03.08.2017 р. на виконання ухвали суду від 30.11.2020 року.

В судове засідання сторона позивача не з`явилась, однак 26.04.2021 р. через канцелярію суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Філіппової Є.В., про розгляд справи за відсутності позивача та її представника.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, однак 12.05.2021 р. через канцелярію суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Вовка О.Є. про застосування строків позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 та заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , до судового засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, пояснень або заперечень щодо позову не висловила.

З урахуванням подання сторонами по справі заяв про розгляд справи у їх відсутність, судом у відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши наявні матеріали справи, суд вважає позов, таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.09.2011 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.02.2015 р. по цивільній справі №520/18038/14-ц шлюб між сторонами розірвано.

Листами Державної прикордонної служби України від 07.03.2018 р. та від 10.12.2020 р. підтверджується, що ОСОБА_1 виїхала з території України 07.02.2014 р. Відомостей про повернення ОСОБА_1 на територію України з 07.02.2014 р. до 10.12.2020 р. немає.

14.10.2015 р. ОСОБА_1 на ім`я чоловіка ОСОБА_2 та батька ОСОБА_5 , кожен з яких може діяти самостійно, в Республіці Австрія було видано довіреність, що посвідчена нотаріусом Крістіне Бухінгер, реєстраційний номер 336/2015, довіреність апостильована головою окружного суду м. Лінц за №1V1537/15d 16.10.2015 р.

В матеріалах справи наявний протокол загальних зборів господарського товариства, яким були затверджені рішення учасників, що передували укладенню договору купівлі-продажу, щодо якого виник спір. Так, зі змісту протоколу № 2/17 позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Торговий Центр «Середньофонтанський» від 27.03.2017 р. встановлено, що на загальних зборах учасників слухали представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , який оголосив про те, що ОСОБА_1 прийнято рішення про відчуження (передачу) частини належної їй частки в розмірі 1 721 389,51 гривень (один мільйон сімсот двадцять одна тисяча триста вісімдесят дев`ять грн., 51 коп.), що складає 12,3616 % статутного капіталу ТОВ «Торговий Центр «Середньофонтанський» (), учаснику товариства ОСОБА_3 за ціною 1 721 389,51 гривень (один мільйон сімсот двадцять одна тисяча триста вісімдесят дев`ять грн., 51 коп.) шляхом укладання договору купівлі-продажу корпоративних прав - пункт 1 питання № 1 порядку денного загальних зборів.

Інші учасники товариства повідомили про відмову від переважного права на придбання частки ОСОБА_1 та надали згоду на її відчуження на користь ОСОБА_3 (п. 2-12 питання №1 порядку денного).

Вказаним протоколом підтверджується, що учасники ТОВ «Торговий центр «Середньофонтанський» голосували одноголосно та надали згоду на відчуження (передачу) учасником господарського товариства ОСОБА_1 частини її частки в розмірі 1 721 389,51 грн ., що складає 12,3616% статутного капіталу товариства, на користь ОСОБА_3 за ціною 1 721 389,51 грн.

03.08.2017 р. між ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності від 14.10.2015 р., та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савчекнко С.В., зареєстрований в реєстрі за №858, за умовами п. 1.1. якого продавець ОСОБА_1 передає у власність, а покупець ОСОБА_3 приймає у власність частку у статутному капіталі ТОВ «Торговий центр «Середньофонтанський» () у розмірі 12,3616%.

У пункті 2.1. договору зазначено, що покупець сплатив договірну ціну, а саме 1 721 389,51 грн., до підписання цього договору у повному обсязі, шляхом безготівкового розрахунку.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що продавець підтверджує, що не має майнових, фінансових та будь-яких інших претензій до покупця у зв`язку з оплатою.

Відповідно до п. 3.1.-3.3. договору придбання частки, що відчужується, здійснюється покупцем відповідно діючого законодавства України. Покупець стає правонаступником всіх майнових прав та обов`язків у відповідності до законодавства України. Право власності на частку, що відчужується, переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення цього договору. До покупця з моменту підписання цього договору переходять відповідні права та обов`язки, що належали продавцю на момент поступки його частки. Після підписання цього договору товариство має право подати документи на реєстрацію змін до установчих документів товариства згідно до чинного законодавства України.

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, що ОСОБА_1 станом на 20.03.2020 р. не є учасником ТОВ «Торговий центр «Середньофонтанський».

Таким чином, договір в частині переходу права власності на частку та реєстрації такого переходу був виконаний сторонами.

Позивач в цій справі стверджує, що ОСОБА_2 як представником не виконано свого обов`язку з повернення ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 1 721 389,51 грн., отриманих ним від ОСОБА_3 за продаж належної ОСОБА_1 частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий Центр «Середньофонтанський» у розмірі 12,3616%, який відбувся на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.2017 р., з одночасним посиланням на те, що ОСОБА_2 під час укладення договору купівлі-продажу діяв не в її інтересах.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За положеннями статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Згідно з ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно з ч. 1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

За ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України, повірений зобов`язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України.

Суд зазначає, що в порушення ч.1 ст. 81 ЦПК України, позивачкою не надано до суду будь-яких доказів на підтвердження того, що нею не отримувались грошові кошти, за договором купівлі-продажу від 03.08.2017 року, ані від ОСОБА_2 , ані від ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 2.1. договору покупець сплатив договірну ціну 1 721 389,51 грн. до підписання цього договору у повному обсязі шляхом безготівкового розрахунку.

З огляду на положення п. 2.1. договору позивачем не доведено, що покупець ОСОБА_3 провела розрахунки за договором в готівковій формі безпосередньо з представником ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності, ані безпосередньо з продавцем ОСОБА_1 , як стороною договору.

Під час розгляду справи позивачем не заявлялось жодних клопотань про витребування доказів на підтвердження проведення розрахунку за договором купівлі-продажу від 03.08.2017 року, стосовно його сторін.

Судом також приймається, наявний в матеріалах справи документ без назви, який за своєю суттю є розпискою, від 12.04.2017 р. за підписом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , якою підтверджується, що « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передав, а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала, завезені з України, грошові кошти в сумі 342 200 (триста сорок дві тисячі) євро і 63000 (шістдесят три тисячі ) доларів США в рахунок повної оплати за продаж за її дорученням: будинку з землею по АДРЕСА_1 , частки в статутному капіталі ТОВ «ТЦ Среднефонтанский» і «Сан-Марин», і претензій не має. Грошові кошти передав: 12.04.2017 р. Підтверджую, ОСОБА_1 , 12.04.2017 року».

Доказів укладення будь-якого іншого договору купівлі-продажу частки у ТОВ «Торговий Центр «Середньофонтанський» позивачкою до суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З урахуванням наявності у тексті вказаної розписки інформації про отримання коштів у тому числі за рахунок частки в статутному капіталі ТОВ «ТЦ Среднефонтанский», суд приймає вказану розписку в якості достатнього доказу підтверджуючого передання ОСОБА_2 ОСОБА_1 грошові кошти від продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Торговий Центр «Середньофонтанський», який відбувся на підставі договору від 03.08.2017 р.

Представником відповідача до матеріалів справи надані висновки судових експертиз Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 10.02.2021 р., №21-354, від 10.02.2021 р. №21-355/378 та від 30.03.3018 р. №18-590, які складались по справам №520/6577/20 та 520/14858/17 за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Висновком судово-почеркознавчої експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 10.02.2021 р., №21-354 встановлено, що рукописний запис « ОСОБА_1 » у документі від 12.04.2017 р., що починається та, відповідно, закінчується словами «Я, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 г. рождения передал, а ОСОБА_1 …» - «Денежные средства передал: 12.04.2017 г. ОСОБА_2 », виконаний ОСОБА_1 . Підпис від імені ОСОБА_1 у документі від 12.04.2017 р., що починається та, відповідно, закінчується словами «Я, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 г. рождения передал, а ОСОБА_1 …» «Денежные средства передал: ІНФОРМАЦІЯ_3 г. ОСОБА_2 », розміщений нижче рукописного запису « ОСОБА_2 », виконаний самою ОСОБА_1 .

Висновком судово-почеркознавчої експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 30.03.3018 р. №18-590 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься у розписці від 12.04.2017 р. про отримання коштів у розмірі 342.200 євро та 63.000 дол. США, виконаний самою ОСОБА_1 . Напис прізвище, ім`я та по батькові « ОСОБА_1 » від імені ОСОБА_1 , що міститься у розписці від 12.04.2017 р. про отримання коштів у розмірі 342.200 євро та 63.000 дол. США, виконаний самою ОСОБА_1 . Напис « Подтверждаю » від імені ОСОБА_1 , що міститься у розписці від 12.04.2017 р. про отримання коштів у розмірі 342.200 євро та 63.000 дол. США, виконаний самою ОСОБА_1 .

Висновком судово-технічної експертизи документів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 10.02.2021 р. №21-355/378 встановлено, що документ (розписка) від 12.04.2017 р., що починається та, відповідно, закінчується словами: «Я, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 г. рождения передал, а ОСОБА_1 …» - «Денежные средства передал: 12.04.2017 г. ОСОБА_2 », а також рукописні записи « Подтверждаю », « ОСОБА_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », підпис, горизонтальна лінія, що розміщені у нижній частині документу, - виконані рукописним способом пишучим приладом із стержнем, заправленим пастою для кулькових ручок синьо-фіолетового кольору без використання комп`ютерної техніки та є оригіналом документа.

Наданий на експертизу документ від 12.04.2017 р., що починається та відповідно закінчується словами: «Я, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 г. рождения передал, а ОСОБА_1 …» - «Денежные средства передал: 12.04.2017 г. ОСОБА_2 », у тому числі рукописний текст « Подтверждаю », « ОСОБА_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », підпис, горизонтальна лінія, що розміщені у нижній частині документу, - виготовлений без застосування монтажу.

Рукописний текст у наданому на експертизу документі від 12.04.2017 р., що починається та відповідно закінчується словами: «Я, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 передал, а ОСОБА_1 …» - «Денежные средства передал: 12.04.2017 г. ОСОБА_2 », а також рукописний текст « Подтверждаю », « ОСОБА_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », підпис та горизонтальна лінія, що розміщені у нижній частині документу, змінам у вигляді підчистки, травлення, дописки, не піддавалися.

Як вбачається з вказаних висновків судових експертиз, останні складались для подання до суду в рамках цивільних справ №520/6577/20 та №520/14858/17, за участю тих самих сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , судові експерти обізнані про кримінальну відповідальність, а тому приймаються судом, як письмові докази в рамках цієї справи.

Докази на спростування висновків вказаних судових експертів в матеріалах справи відсутні.

За наслідком вищевикладеного, суд доходить до висновку про недоведеність позивачем обставин, що нею - ОСОБА_1 не були отримані грошові кошти від продажу належної їй частки статутного капіталу товариства, що спростовується вищезазначеними обставинами.

Також суд критично ставиться до посилань позивача стосовно того, що під час укладення договору купівлі-продажу від 03.08.2017 року, ОСОБА_2 діяв в супереч волі довірителя, як на підставу неповернення грошових коштів, оскільки правові підстави відсутності волі особи на вчинення правочину і вчинення дій повіреного всупереч такої волі без наділення відповідними повноваженнями, мають інші правові наслідки.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем в зазначеній справі будь-яких вимог стосовно недійсності договору купівлі-продажу від 03.08.2017 року не заявлені, за наслідком чого суд вважає вищевказані доводи такими, що не стосуються предмету спору цієї справи.

Одночасно судом приймаються до уваги наступні обставини, встановлені за наслідком оцінки наявних в матеріалах справи доказів.

Так, у відповідності до довіреності від 14.10.2015 р. (реєстраційний номер 336/2015, апостиль №1V1537/15d 16.10.2015 р.) повіреним, кожен з яких може діяти самостійно, надається право діяти від імені та в інтересах принципала ОСОБА_1 в усіх відношеннях, пов`язаних з: розпорядженням усіма корпоративними правами (частками, акціями, паями), що належать принципалу, у всіх юридичних особах, зареєстрованих на території України; покупкою часток (акцій, паїв), що належать третім особам у статутному капіталі юридичних осіб, зареєстрованих на території України; продажем часток (акцій, паїв) у статутному капіталі будь-яких юридичних осіб, зареєстрованих на території України, що належать принципалу, на користь будь-якої третьої особи; представництвом принципала на загальних зборах учасників або в будь- якому іншому органі управління будь-якої юридичної особи, зареєстрованої на території України, частки, акції, паї в якій повністю або частково належать принципалу, з усіма правами і повноваженнями учасника, акціонера, пайовика, передбаченими статутом юридичної особи та чинним законодавством України, з будь-яких можливих питань:

Повіреним надається право визначати терміни і умови продажу часток, акцій, паїв, що належать принципалу, у статутному капіталі юридичних осіб, зареєстрованих на території України, на користь будь-яких третіх осіб, в тому числі, але не виключно вартість частки на свій власний розсуд; брати участь у загальних зборах учасників та / або інших органах управління (у тому числі у формуванні порядку денного зборів, голосуванні та прийнятті будь-яких рішень), представляючи принципала в якості учасника юридичної особи, зареєстрованої в Україні, частки, акції, паї в якій належать принципалу, а також брати участь у загальних зборах та / або іншому органі управління будь-якої іншої юридичної особи, зареєстрованої в Україні, якщо це необхідно для виконання цього доручення; укладати угоди, управляти, виконувати будь-які інші дії, які можуть бути необхідні або будь-яким чином пов`язані з діяльністю та справами принципала та інше.

Зі змісту довіреності від 14.10.2015 р. вбачається що у ОСОБА_2 як представника ОСОБА_1 були наявні необхідні повноваження на укладення договору від 03.08.2017 р..

Зі змісту протоколу № 2/17 від 27.03.2017 р. позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Торговий Центр «Середньофонтанський» встановлено, що рішення про продаж належної ОСОБА_1 частки, що складає 12,3616 % статутного капіталу ТОВ «Торговий Центр «Середньофонтанський» (), учаснику товариства ОСОБА_3 за ціною 1 721 389,51 грн. шляхом укладання договору купівлі-продажу корпоративних прав було прийнято та погоджено іншим представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , який діяв на підставі цієї ж довіреності від 14.10.2015 р.

У матеріалах справи наявна завірена копія документу від 17.05.2017 р. про скасування довіреності від 14.10.2015 р., якою позивач повідомляє, що повністю відкликала довіреність 24.04.2017 р. стосовно довіреної особи ОСОБА_2 у зв`язку з чим ОСОБА_2 більше не має права здійснювати дії від її імені. Підпис ОСОБА_1 на документі про скасування довіреності від 14.10.2015 р. посвідчений в Республіці Австрія нотаріусом Крістіне Бухінгер, реєстраційний номер 204/2015, в окружному суді м. Лінц за №1Jv838/17р 19.05.2017 р.

У справі наявний лист представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 від 28.01.2018 р. на ім`я приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., яким представник повідомляє нотаріуса про скасування позивачем довіреності.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

Доказів негайного сповіщення позивачем відповідача про скасування довіреності від 14.10.2015 р. до суду не надані. Доказів того, що відповідач, станом на дату підписання від імені позивача договору купівлі-продажу від 03.08.2017 р., був обізнаний про скасування довіреності позивачем до суду не надано.

Також суд звертає увагу, що договір купівлі-продажу від 03.08.2017 р. не посвідчувався приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., якого було повідомлено про скасування довіреності, а був посвідчений приватним нотаріусом Савченко С.В.

Доказів на підтвердження того, що договір купівлі-продажу від 03.08.2017 року визнаний недійсним, з вказаних підстав чи позивачем оспорено протокол позачергових загальних зборів товариства до суду не надано.

Одночасно суд звертає увагу, що посилаючись на відкликання довіреності на підставі якої відповідач діяв під час укладення вказаного договору купівлі-продажу та відсутності волі позивача на вчинення вказаного правочину, останньою не стверджується про відсутність у ОСОБА_2 повноважень на укладення договору від 03.08.2017 р. або про укладення договору з перевищенням повноважень, та не оспорюється зазначений договір, а навпаки заявлені вимоги стосовно стягнення грошових коштів за цим договором.

З наявних у справі матеріалів відсутні підстави вважати, що представники ОСОБА_1 : ОСОБА_5 та ОСОБА_2 діяли з перевищенням повноважень або без повноважень, що були надані ним довіреністю від 14.10.2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Приймаючи вищевикладені висновки, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд доходить до висновку, що позивачем не доведено, що ОСОБА_2 , в порушення п. 3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України, притримав у себе грошові кошти у розмірі 1 721 389,51 грн., від продажу частки ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ «Торговий Центр «Середньофонтанський» на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.2017 р., за наслідком чого позов ОСОБА_1 є необґрунтованим, безпідставним та не підлягаючим задоволенню.

Також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, які є похідними від основної вимоги про стягнення вартості відчуженої частки.

Враховуючи відмову у задоволенні позову через його необґрунтованість та недоведеність, заява представника відповідача про застосування строків позовної давності судом не задовольняється.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем у відповідності до ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень, п.п.п.15.5 п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа - ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про стягнення заборгованості- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено - 20.05.2021 року.

Головуючий Калініченко Л. В.