Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2021 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Смоляра О.А.

при секретарі Соловей А.С.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника служби

у справах дітей Дуки В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визначення місця проживання дитини з мамою, визначення способу участі в спілкуванні та вихованні дитини батьком, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визначення місця проживання дитини з мамою, визначення способу участі в спілкуванні та вихованні дитини батьком .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що між нею та відповідачем 18.09.2015 року було укладено шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 09.08.2018 року шлюб між сторонами будо розірвано за рішенням суду. Після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу сторони доходили певної згоди щодо участі в спілкуванні і вихованні сина. Син постійно проживав з позивачем, відвідував садок та позивач займалася його вихованням та утриманням. Позивач зазначила, що відповідач з 01.01.2019 року перевіз дитину до себе та чинить їй перешкоди у спілкуванні та побаченні з сином. Жодних скарг, заяв, звернень від відповідача з приводу незаконних дій матері -позивача в справі, щодо того, що вона перешкоджала відповідачу бачитися з їх спільним сином до 01.12.2019 року не було.

З цих підстав позивач просила суд: визначити місцем проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання матері ОСОБА_1 ; встановити батьку ОСОБА_3 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кожну п`ятницю, в кожному місяці, з 17 год. до кожної неділі 20 год., за місцем проживання батька без присутності матері, але враховуючи обставини, які можуть виникнути (хвороба дитини, виїзд на відпочинок матері та дитини, інше), тобто всі вихідні дні кожного місяця; визначити, що дні народження членів сім`ї, в родині батька ОСОБА_5 , буде проводити в сім`ї батька, з врахуванням обставин, які можуть виникнути (хвороба дитини), державні свята за домовленістю батьків (почергово), дні народження в родині матері дитина буде проводити в родині матері; відпочинок: за попередньою домовленістю між сторонами; день народження ОСОБА_5 родини святкують почергово; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.; допустити рішення суду в частині визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання матері ОСОБА_1 до негайного виконання.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 01.02.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Згідно поданого відзиву на позовну заяву, відповідач не погоджується з доводами, викладеними в позові. Зазначив, що позовна заява взагалі не містить причин та мотивів, за яких дитина повинна проживати разом з матір`ю, а не батьком. Позивач є не працевлаштованою та не має належних умов проживання для дитини. Зазначив, що посилання на те, що матері не дають лишитися наодинці з дитиною є правдивим, адже при появі мами дитина заходиться в плач та істерику, починає звати до себе батька та плакати, через що, психологом було рекомендовано обмежити спілкування дитини з мамою та поступово відновлювати довіру сина до його мами. А тому, виходячи з інтересів дитини, з метою збереження психічного здоров`я ОСОБА_5 , задоволення його потреб, запобігання подальшому травмуванню, в даний час, вважає доцільним проживання та виховання ОСОБА_5 у сім`ї батька, ОСОБА_3 , на підтвердження своєї позиції посилається на рішенням Служби у справах дітей Червонослобідської сільської ради від 16.12.2019 р. № 8, яким місце проживання малолітнього ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) визначено разом з батьком та застереження психолога. В цілях убезпечення ОСОБА_5 від додаткових емоційних та психологічних травмувань, а також розвитку синдрому дезаптації, вважає за необхідне виконувати рішення № 8 та поступово відновлювати довіру дитини до матері у відповідності до висновку та рекомендацій психолога. Просив в задоволенні позову відмовити.

Згідно відповіді на відзив позивач зазначає, що у неї умови проживання для дитини цілком гідні. Посилання відповідача на не забезпечення нею належних умов для проживання сина не відповідають дійсності. Визначене органом опіки місце проживання дитини - будинок діда та баби, не надає права відповідачу утримувати дитину, та позбавляти права позивача на особисте спілкування з сином. Зазначила, що дитина по вині відповідача не відвідує садок, не розвивається, не адаптується, не спілкується з однолітками, позивач позбавлена (протиправно) можливості розвивати дитину, що є порушенням прав не тільки мами а і дитини. Зазначила, що психологи та орган опіки надали рекомендації сторонам налагоджувати стосунки та ходити до психолога, які відповідач ігнорує та свідомо не бажає налагоджувати контакт мами та сина.

04.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила відібрати у ОСОБА_3 малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та передати останнього мамі ОСОБА_1 на час розгляду справи.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 05.03.2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Черкаського Апеляційного суду від 25.06.2020 року ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 05.03.2020 року залишено без змін.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 21.09.2020 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, з підстав викладених у відзиві на позов, в задоволенні позову просили відмовити повністю.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області в судовому засіданні пояснила, що рішенням Служби у справах дітей Червонослобідської сільської ради від 16.12.2019 р. № 8 місце проживання дитини визначено разом з батьком, до цього дитина проживала як з матір`ю так із батьком, службою у справах дітей проведено перевірку умов проживання батька і матері, остання на той час проживала у співмешканця, там і були перевірені умови проживання, до того позивач проживала у матері, у брата, постійного місця проживання у неї не було, а тому, як в той час дитина проживала з батьком, тому було винесено рішення про визначення місця проживання дитини з батьком.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 18 вересня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , актовий запис № 347.

Від шлюбу подружжя має дитину сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 09 липня 2018 року, яке набрало законної сили 09.08.2018 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Сторони по справі за місцем проживання характеризуються позитивно, що підтверджується характеристиками наданими секретарем Червонослобідської сільської ради № 371/02-09 від 13.12.2019 року та №2687/02-17 від 09.12.2019 року.

Згідно довідки ТОВ «Компанія Аль Хамуд» №13/12 від 13.12.2019 року ОСОБА_1 працює в ТОВ «Компанія Аль Хамуд» з 13.12.2018 на посаді кондитера.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що 30 січня 2020 року у виконавчому комітеті Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області укладено шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 .

Як вбачається із довідок закладу дошкільної освіти «Дніпряночка» с.Червона Слобода № 94/01 від 13.12.2019 року та №08/01 від 16.01.2020 року ОСОБА_5 відвідував ЗДО «Дніпряночка» з 02.10.1218 року по 02.09.2019 року, як мати, так і батько брали участь у вихованні сина, забезпечували усім необхідним для перебування дитини в закладі.

Рішенням служби у справах дітей Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 8 від 16.12.2019 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_3 ; рекомендовано матері ОСОБА_1 та батькові ОСОБА_3 спільно з малолітнім ОСОБА_5 відвідувати психолога для налагодження психо-емоційного стану дитини та встановлення порозуміння між батьками в інтересах їх спільного сина.

Рішенням служби у справах дітей Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 9 від 16.12.2019 року встановлено матері ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допитані в судовому засіданні свідки позивача ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , дали фактично аналогічні показання про те, що у позивача та дитини були дружні та нормальні стосунки, позивач належним чином виховувала дитину та виконувала свої батьківські обов`язки, дитина по черзі була в батьків, коли дитина хворіла, то завжди проживала з позивачем, потім відповідач разом із своїми батьками забрав дитину до себе та не повертає позивачу.

Згідно висновку за даними психодіагностичного обстеження ОСОБА_1 , 1995 р.н. виданого психологом центру розвитку сім`ї «I'm family» 06.12.2019 року рекомендовано негайно припинити психоемоційний тиск на дитину шляхом відеозйомок, ознаки якого прослідковуються в деяких відео на сторінці FB батька ОСОБА_5 , ОСОБА_3 (профіль ОСОБА_3 ); клопотати про проведення психологічного дослідження психоемоційного стану ОСОБА_5 та його батька, щоб якнайскорше мирним шляхом прийти до порозуміння між батьками в інтересах їх спільного сина ОСОБА_5 ; проводити передачу сина ОСОБА_5 від матері до батька та в зворотньому напрямку(за встановленим відповідним державним органом графіком) в присутності співробітника поліції або представника служби у справах дітей протягом одного місяця; організувати психологічний супровід дитини тривалістю один місяць.

Згідно висновку спеціаліста психолога - консультанта студії психологічних послуг «Гармонія» ОСОБА_18 від 06 липня 2020 року щодо дослідження психоемоційної сфери особливості, виявлення факторів батьківського впливу ОСОБА_1 на особистість її сина, ОСОБА_5 , ОСОБА_1 виявила достатній рівень розуміння власної батьківської ролі, знання правил поведінки в конфліктних ситуаціях, розуміння закономірностей виховання, низький рівень розуміння особливостей дитячої психіки, високі очікування щодо прийняття у стосунках з дитиною та водночас низький рівень прийняття (даний показник свідчить про недостатнє розуміння емоційних потреб дитини через втрату контакту з хлопчиком); виявила емоційну вразливість, високий рівень психоемоційної напруги щодо стосунків з дитиною та колишнім чоловіком, даний фактор утруднює налагодження безконфліктних стосунків в інтересах дитини; в інтересах хлопчика важливо турбуватися про умови для його емоційної стабільності та безпеки і дослухатися до бажання, яке чітко озвучує ОСОБА_5 проживати разом з татом; при спілкуванні з дитиною мамі важливо враховувати емоційний стан ОСОБА_5 та його готовність спілкуватися, поступово відновлювати довіру сина.

Згідно висновку спеціаліста психолога - консультанта студії психологічних послуг «Гармонія» ОСОБА_18 від 15 грудня 2019 року щодо дослідження психоемоційної сфери неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та виявлення факторів сімейного впливу на його особистість з метою врахування інтересів дитини при визначенні місця проживання, ОСОБА_5 має ознаки психологічної травми (високу тривожність, плач, негативізм, відторгнення при спробах спілкування з матір`ю ); дитина відчуває потребу в емоційній підтримці, любові та почутті безпеки і стабільності, має всі умови для задоволення своїх потреб поруч з батьком та його родиною, висловлює бажання проживати вдома з татом; зміна місця проживання, нехтування емоцій дитини може призвести до розвитку синдрому дезадаптації та нанести значну шкоду психічному здоров`ю хлопчика; ОСОБА_5 наявна сформована стійка емоційна прив`язаність батька, ОСОБА_3 ; в інтересах дитини важливо турбуватися про умови для емоційної стабільності та безпеки дитини і дослухатися до бажання, яке чітко озвучує ОСОБА_5 - проживати разом з татом;вкрай важливо вберегти малолітню дитину від систематичного емоційного травмування та тиску, обмежити розмови на тему стосунків з матір`ю та спілкування зі сторонніми особами без належної психологічної підготовки; в інтересах дитини ОСОБА_19 важливо поставити свої бажання та цілі на другий план та поступово відновлювати довіру хлопчика без тиску та маніпуляцій; виходячи з інтересів дитини, з метою збереження психічного здоров`я ОСОБА_5 , задоволення його потреб, запобігання подальшій травматизації, в даний час доцільним є проживання та виховання ОСОБА_5 у сім`ї батька, ОСОБА_3 .

Актом оцінки потреб сім`ї/особи №298 від 09.12.2019 року та актами обстеження умов проживання № 41 від 04.12.2019 року, №42 від 09.12.2019 року, №27 від 26.08.2020 року встановлено, що за місцем фактичного проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 відповідачем ОСОБА_3 створені всі належні умови для життя дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд звертає увагу, що Службою у справах дітей Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області 16.12.2019 року визначено місце проживання ОСОБА_5 , 2016 р. н. із батьком, виходячи із створених батьком умов проживання, умов для всебічного розвитку та виховання дитини.

Суд також акцентує увагу на висновку спеціаліста складеного 15.12.2019 року практичним психологом - консультантом (спеціалістом вищої категорії, практичним мсихологом-медодистом, членом Української спілки психотерапевтів, стаж практичної роботи 22 роки) ОСОБА_18 , відповідно до якого у ОСОБА_5 під час спілкування наявна сформована стійка емоційна прив`язаність до батька ОСОБА_3 . При цьому, психологом зазначено, що у дитини має ознаки психологічної травми (високу тривожність, плач, негативізм, відторгнення при спробах спілкування з матір`ю ). Психологом відмічено, що метою збереження психічного здоров`я ОСОБА_5 , задоволення його потреб, запобігання подальшій травматизації, доцільним є проживання та виховання ОСОБА_5 у сім`ї батька, ОСОБА_3 .

Висновком цього ж психолога - консультанта студії психологічних послуг «Гармонія» ОСОБА_18 від 06 липня 2020 року щодо дослідження психоемоційної сфери особливості, виявлення факторів батьківського впливу ОСОБА_1 на особистість її сина, також відмічено, що метою збереження психічного здоров`я ОСОБА_5 , задоволення його потреб, запобігання подальшій травматизації, доцільним є проживання та виховання ОСОБА_5 у сім`ї батька, ОСОБА_3 .

Для суду висновки психолога, які зазначені вище, відіграють суттєвє значення при вирішення вказаного спору, оскільки спеціаліст, який їх надав, має спеціальні знання, які дозволяють йому проаналізувати емоційну сферу дитину, сформовані в нього психоемоційні зв`язки із обома батьками, що надає суду змогу зрозуміти, хто із батьків створив відносини із дитиною, які дозволяють їй відчувати себе в безпеці, гармонії із собою та зовнішнім світом.

Також, суд враховує, що між сторонами наявні неприязні відносини, на що вказують неодноразові звернення позивача із заявами щодо протиправних дій ОСОБА_3 в частині позбавлення її можливості спілкуватися з дитиною, що підтверджується протоколами про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.12.2019 року, 05.12.2019 року, 09.12.2019, рапортами від 03.12.2019 та 09.12.2019 року, талоними -повідомленнями єдиного обліку №7981 від 05.12.2019 року та №8376 від 23.12.2019 року про прийняття і реєстрацію заяви(повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, заявами про вчинення неправомірних дій від 05.12.2019 року, проте даних, які б вказували, що за вказаними заявами ОСОБА_3 було притягнуто до кримінальної чи адміністративної відповідальності, матеріали справи не місять. Самі по собі звернення позивача до правоохоронних органів не доводять факту того, що відповідач перешкоджає позивачу бачитись із сином та обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків.

Суд не надає детальний опис показанням свідків, допитаних в судовому засіданні, а саме, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , оскільки всі зводиться до обставин, що визнаються сторонами по справі в частині періодів не проживання позивача із сином через наявність непорозумінь із відповідачем. Свідки не зазначали, що будь-хто із батьків має незадовільний, травмуючий вплив на дитину, проте вважали, що позивач належним чином виховувала дитину та виконувала свої батьківські обов`язки.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зроблено висновок про те, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим, положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей».

Таким чином, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, керуючись положеннями Конвенції про права дитини (в якій реалізовано принцип домінанту інтересів дитини над усіма іншими), ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, ставлення матері та батька до своїх батьківських обов`язків, інтересів дитини, уваги і турботи батьків, розвитку дитини в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за постійним місцем проживання батька ОСОБА_3 , що буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме її повноцінному вихованню та розвитку.

Визначаючи місце проживання дитини, надавши належну оцінку усім обставинам справи, а саме, що і батьком, і матір`ю створено належні умови для виховання та розвитку дитини, встановивши, що ОСОБА_5 вже досить тривалий час проживає разом із батьком, який займається вихованням дитини, піклується про його фізичний та духовний розвиток, дбає про його матеріальне забезпечення, забезпечує необхідним харчуванням та медичним доглядом і лікуванням, та враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним, суд враховуючи інтереси дитини, яка проживає в атмосфері любові, турботи, захисту, не вбачає вагомих підстав для зміни місця проживання дитини, оскільки в даному конкретному випадку розлучення батька із сином, проти волі останнього, на думку суду, не буде відповідати якнайкращим інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності і розумності.

Судом на час розгляду справи не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю, що фактично приведе до зміни місця проживання останнього, буде мати більш позитивний вплив на дитину.

Доводи позивача про перешкоджання відповідача їй бачитися з сином, судом не приймаються до уваги, як такі, що жодним доказом не підтверджені.

Матір дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про її здоров`я, стан розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати.

В разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дитиною, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні та оцінені на предмет їх належності, допустимості та достовірності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки суду не надано та судом не встановлено належних та достатніх доказів на підтвердження доводів зазначених позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.141ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 263-268 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ

В задоволенні позову - відмовити.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено та підписано 07 травня 2021 року.

Суддя: О. А. Смоляр