Справа № 376/2658/20
Рішення

Іменем України

"19" травня 2021 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Трохименко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування при Сквирській міській раді про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду та просила позбавити батьківських прав, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя: АДРЕСА_1 , відносно малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мотивувала заяву тим, що з 28 листопада 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 139.

Від спільного проживання з відповідачем народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , видане та зареєстроване відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області від 06.07.2017 року, за актовим записом № 19 .

24.07.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується рішенням Сквирського районного суду від 24.07.2017 року, справа № 376/1376/17.

Син залишився проживати з матір`ю. Відповідач відразу перестав цікавитися дитиною, ще за час спільного проживання, він вже тоді не приділяв часу та уваги дитині, застосовував фізичну силу, виганяв позивача із сином із дому. Раніше відповідач пересилав кошти на банківську картку, поки не закінчився термін її дії, і більше як пів року не пересилає. Позивач не чинить перешкод у спілкуванні батька із дитиною, проте син сам не хоче спілкуватися із батьком. Він не займається вихованням сина, не відвідує, не цікавиться його здоров`ям, усувається від виконання батьківського обов`язку по відношенню до своєї дитини.

Позивач з сином проживає в АДРЕСА_2 , 1/4 частина якої належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.05.1998 року.

З довідки №1100 від 02.11 .2020 року про склад сім`ї, виданої Сквирською міською радою, вбачається, що склад сім ї: ОСОБА_3 - син.

Син - ОСОБА_3 , навчається у Сквирському академічному ліцеї № 2, що підтверджується і довідкою № 174 від 20.07.2020 року.

Відповідач не цікавиться розвитком сина, його здоров`ям та харчуванням. Батько не виявляє щодо нього батьківської турботи. Фактично, батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню свого сина. Батько не цікавиться сином, не виявляє щодо нього батьківської уваги та турботи.

Син перебуває повністю у позивача на вихованні та утриманні, позивач дбає про нього, забезпечує усим необхідним.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей.

Відповідно до ст. 171 СК України, при позбавленні батьківських прав повинна бути врахована думка дитини, проте, якщо дитина може висловити свою думку з даного приводу. Син бажає, щоб його батька, позбавили батьківських прав, оскільки він з ним не спілкується, вихованням не займається, це виявляє турботи. Після останнього побачення з батьком, син був знервованим, занепокоєний та як наслідок піднялася висока температура.

У серпні 2020 року звернувшись до органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Сквирської міської ради Сквирського району Київської області про надання дозволу на порушення справи про позбавлення батьківський прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , 2010 року народження. 20 жовтня 2020 року позивач отримала висновок виконавчого комітету Сквирської міської ради Сквирського району Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задоволити позов. В доповнення обґрунтування позову пояснила, що у 2019 році літом їздила з сином відпочивати за межі України і відповідач казав, що дасть дозвіл на виїзд дитини якщо дитина буде з ним 1 тиждень, але дитина не хотіла бути з ним і відпочивала у батька.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, та просив відмовити в задоволенні позову так як стосунки з сином погіршились після того як він не купив на день народження сину гіроскутера. З грудня 2019 року мати дитини перешкоджала йому у спілкуванні з дитиною, дитину не надає для спілкування. Він надавав добровільно кошти на утримання дитини і була перерва у наданні допомоги так як він пересилав кошти на банківську картку позивача поки не закінчився термін її дії. Після рішення суду сплачує аліменти.

Судом встановлено, що 28 листопада 2009 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 139.

Від спільного проживання у позивача з відповідачем народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , видане та зареєстроване відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області від 06.07.2017 року, за актовим записом № 19 .

24.07.2017 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується рішенням Сквирського районного суду від 24.07.2017 року, справа № 376/1376/17.

Син залишився проживати з позивачем в АДРЕСА_2 , 1/4 частина якої належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.05.1998 року.

З довідки №1100 від 02.11 .2020 року про склад сім`ї, виданої Сквирською міською радою, вбачається, що склад сім ї позивача : ОСОБА_3 - син.

Син - ОСОБА_3 , навчається у Сквирському академічному ліцеї № 2, що підтверджується і довідкою № 174 від 20.07.2020 року. Відповідно до ст.ст.150, 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Відповідач сплачує аліменти на користь позивача на утримання сина по рішенню суду - судового наказу від 4.12.2020 року Сквирського районного суду про стягнення аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку , але не менше 50% прожиткового мінімуму для і мав заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.03.2021 року в розмірі 453 грн. 30 коп., що підтверджується довідкою - розрахунком державного виконавця про стан заборгованості по аліментах. До вказаного рішення суду відповідач пересилав кошти на банківську картку позивача поки не закінчився термін її дії. Відповідач звертався до органу опіки і піклування виконавчого комітету Сквирської міської ради по питанню усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановленню графіку побачень з дитиною та приймав участь 3.09.2020 року і 22.09.2020 року у засіданні органу опіки і піклування де одночасно розглядалось питання по заяві позивача про позбавлення батьківських прав відповідача і рішенням вказаного органу було відмовлено відповідачу ОСОБА_2 .

Син сторін спору не бажає на даний час спілкуватися з батьком і така його думка щодо спору який розглядається , що підтвердила в судовому засіданні в якості свідка позивач яка не спромоглась забезпечити явку сина в судове засідання через його небажання прибути в судове засідання. Також позивач не спромоглась забезпечити спілкування членів органу опіки і піклування з сином сторін спору у зв`язку з розглядом її заяви про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача і розглядом заяви відповідача по питанню усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановленню графіку побачень з дитиною, що підтверджується обґрунтуванням висновку органу опіки і піклування від 20.10.2020 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.

Згідно до ст. 165 ч.1 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від ЗО березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення, поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного оглядку, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно статтей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно положень абз. 2 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Окремого рішення суду на підтвердження цього факту не потрібно.

Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України позивач не довела, що батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, так як син, який проживає з матір`ю, не бажає спілкуватись з батьком без доведення позивачем наявності поважних причин для цього. Відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивача до закінчення його дії і вина відповідача у закінченні дії вказаного карткового рахунку відсутня. Відповідач сплачує аліменти по рішенню суду.

Суд не погоджується з висновком органу опіки і піклування від 20.10.2020 року про те, що доцільно позбавити батьківських прав відповідача відносно сина, так як в недостатній мірі враховано, що син не бажає спілкуватись з батьком без доведення наявності поважних причин для цього. Що відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивача до закінчення його дії і вина відповідача у закінченні дії вказаного карткового рахунку відсутня. Що відповідач сплачує аліменти по рішенню суду. Також суд враховує думку сина сторін спору про те, що він не бажає спілкуватись з батьком без наявності поважних причин для цього.

Тому в задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 164 ч.1 п.2, 165 СК України, ст.ст. 12, 81, 89, 263-265 ЦПК України,суд,- вирішив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.05.2021 року.

Суддя В.І. Кириченко