Справа № 333/3569/21
Провадження №2-о/333/138/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, цивільну справу

за заявою заявника: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

заінтересована особа: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2

про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу обмежувального припису. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що до травня 2019 року вона проживала з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання стосунків малолітня дитина залишилась проживати з заявником у справі. Приблизно з лютого 2020 року ОСОБА_2 поводить себе зухвало: від нього надходять смс-повідомлення, в яких останній висловлює нецензурну та непристойну лексику, здійснює телефонні дзвінки з погрозами розправи, ображає заявника, принижує та плює в обличчя серед сторонніх людей на дитячих майданчиках, парку та в інших місцях. Крім того, ОСОБА_2 систематично приходить до житла за місцем проживання ОСОБА_1 та малолітньої дитини, влаштовує конфліктні ситуації, вибиває та пошкоджує вхідні двері, штовхає заявника. Всі зазначені події відбуваються в присутності дитини, що негативно впливає на психологічний стан здоров`я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Всі погрози ОСОБА_1 сприймає як реальні. Заявник змушена систематично звертатись до органів поліції для захисту. У жовтні 2020 року ОСОБА_1 зверталась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу обмежувального припису, яку рішенням суду задоволено, видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 300 метрів до ОСОБА_1 , а також її місця проживання, роботи та інших місць її відвідування; заборонити ОСОБА_2 вести телефонні розмови, здійснювати листування або контактувати через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб із ОСОБА_1 . На протязі дії обмежувального припису ОСОБА_2 не припиняв вчиняти свої дії. У зв`язку з чим, ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України. Після вручення повідомлення про підозру ОСОБА_2 продовжив ще більше залякувати заявника, переслідувати та погрожувати фізичною розправою. З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 300 метрів до ОСОБА_1 , а також її місця проживання, роботи та інших місць її відвідування; заборонити ОСОБА_2 вести телефонні розмови, здійснювати листування або контактувати через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб із ОСОБА_1 .

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила суд задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Протидія домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на припинення домашнього насильства, надання допомоги та захисту постраждалій особі, відшкодування їй завданої шкоди, а також на належне розслідування випадків домашнього насильства, притягнення до відповідальності кривдників та зміну їхньої поведінки (п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (ч. 2). Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4). Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису (ч. 7). Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України (ч. 8).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України визначено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2020 року по цивільній справі №333/5844/20 встановлено, що до травня 2019 року ОСОБА_4 проживала з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення набуло законної сили 03.11.2020 року.

Зазначеним вище рішенням також встановлено факт вчинення ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 домашнього насильства, у зв`язку з чим видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 300 метрів до ОСОБА_1 , а також її місця проживання, роботи та інших місць її відвідування; заборонити ОСОБА_2 вести телефонні розмови, здійснювати листування або контактувати через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб із ОСОБА_1 .

Із змісту заяви ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису від 27.05.2021 року слідує, що на протязі дії обмежувального припису, встановленого рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2020 року по цивільній справі №333/5844/20, ОСОБА_2 не припиняв вчиняти свої дії. У зв`язку з чим, ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України. Після вручення повідомлення про підозру ОСОБА_2 продовжив ще більше залякувати заявника, переслідувати та погрожувати фізичною розправою.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 300 метрів до ОСОБА_1 , а також її місця проживання, роботи та інших місць її відвідування; заборонити ОСОБА_2 вести телефонні розмови, здійснювати листування або контактувати через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб із ОСОБА_1 .

Розглянувши заявлені ОСОБА_1 вимоги суд виходить з наступного.

Так, статтею 76 ЦПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1).

За змістом ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При розгляді справи по суті судом враховано, що 02.05.2021 року інспектором в. 2 р. 2 б. 3 УПП в Запорізькій області видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №185656, яким ОСОБА_2 зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; встановлено заборону на вхід та витребування в місці проживання (перебування)постраждалої особи; встановлено заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Крім того, як докази, що підтверджують обставини, викладені заявником у своїй заяві, останньою долучено до матеріалів справи копію постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.09.2020 року по справі №333/5000/20, постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.10.2020 року по справі №333/5000/20, постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2021 року №333/926/21, постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.04.2021 року по справі №333/926/21, ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2021 року по справі №333/2489/21.

Дослідивши зазначені вище докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для прийняття їх до уваги, оскільки останні не містять даних про осіб, які приймали участь під час розгляду вказаних справ, що позбавляє суд можливості перевірити обставини, на які посилається ОСОБА_4 у своїй заяві.

При цьому, будь-яких інших доказів, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 дій, які можуть бути підставою для видачі судом обмежувального припису, матеріали справи №333/3569/21 станом на час її розгляду не містять та заявником не надано.

Частиною 1 ст. 350-6 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 на строк шість місяців, яким заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 300 метрів до ОСОБА_1 , а також її місця проживання, роботи та інших місць її відвідування, а також вести телефонні розмови, здійснювати листування або контактувати через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб із ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 141, 257, 258, 259, 265, 268, 350-1-350-6, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відмовити.

Повне рішення складено 31.05.2021 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова