Справа № 419/352/21
Провадження № 2/419/143/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року суддя Новоайдарського районного суду Луганської області Глазкова Ю.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 23 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування, було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, роз`яснено, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута.

24 лютого 2021 року судом було надіслано вказану ухвалу на адресу позивача зазначену у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 . Відповідне поштове відправлення повернуто на адресу суду 26.03.2021 року з відміткою про причину повернення «за закінченням терміну зберігання».

26 березня 2021 року судом повторно було надіслано ухвалу про залишення позовної заяви без руху на адресу позивача зазначену у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 . Відповідне поштове відправлення повернуто на адресу суду 30.04.2021 року з відміткою про причину повернення «за закінченням терміну зберігання».

При цьому, слід зазначити, що заяв про зміну свого місця проживання або перебування позивач суду не надавала.

Слід зазначити, що судом вчинено дії щодо належного повідомлення позивача про залишення позову без руху, шляхом направлення на її адресу відповідної ухвали суду. Повернення відділенням поштового зв`язку до суду поштових конвертів свідчить, що ухвала не вручена з причин, що не залежать від суду, який у установленому законодавством порядку вчинив процесуальні дії.

Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного суду від 15 травня 2019 року (справа № 0870/8014/12, провадження № К/9901/6938/19).

Також позивач ОСОБА_1 повідомлялась про постановлення судом ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом розміщення відповідних повідомлень від 24.03.2021 року та від 12.04.2021 року на сайті Новоайдарського районного суду Луганської області офіційного веб-порталу судової влади України в мережі Інтернет.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

До теперішнього часу від позивача не надходило ані заяви про усунення недоліків, ані жодних інших клопотань чи заяв.

За викладених обставин, враховуючи те, що позивач зареєстрована за адресою зазначеною у позові та заяви про зміну місця проживання до суду не надано, суд приходить до висновку, що ухвала суду від 23 лютого 2021 року вважається врученою позивачеві, а встановлені нею вимоги позивачем не виконані.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Так, Європейський суд з прав людини відхиляє скаргу заявника на порушення права доступу до суду, якщо він не виявив належної зацікавленості у розгляді своєї справи (остаточне рішення у справі «Каракуця проти України» від 16.05.2017), про що, зокрема, свідчить те, що він не звертався до суду за інформацією щодо її стану розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, 19.02.2021 року, однак з відповідної дати позивач жодного разу не з`явилась до суду та не виявила належної зацікавленості у розгляді своєї справи.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що адреса для листування позивачем була зазначена самостійно, будь-яких повідомлень щодо зміни цієї адреси до суду не надходило, позивачу двічі було направлено ухвалу про залишення позову без руху, при цьому вона була повернута суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про те, що позивач не цікавиться провадженням у її справі та втратила інтерес до власного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням ч. 3 ст. 185 ЦПК України позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, вважається неподаною та підлягає поверненню позивачеві.

Згідно з ч. 5 ст. 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 263, 353, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом - вважати неподаною і повернути позивачу.

Повернути позивачу копію позовної заяви разом із усіма доданими до неї документами.

Також роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Копію цієї ухвали направити позивачу.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання протягом 15 днів з дня її проголошення апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю. О. Глазкова