Справа № 473/1191/21
"17" травня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини,
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини в якому вказував, що з 09 жовтня 2010 року до 05 лютого 2019 року він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі.
Мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого на користь відповідачки позивач згідно судового наказу Вознесенського міськрайонного суду від 12 листопада 2019 року сплачує аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Проте з серпня 2020 року син зареєстрований та мешкає разом з позивачем, знаходиться на його повному матеріальному утриманні, відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Тому ОСОБА_1 з тих підстав, що син мешкає з ним та знаходиться на його утриманні, просив припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 .
Також, враховуючи те, що відповідачка має змогу та зобов`язана надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому ОСОБА_1 просив суд щомісячно стягувати з неї на свою користь кошти (аліменти) на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову і до повноліття дитини.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте надіслав на електронну адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи за місцем її зареєстрованого проживання, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач в окремій заяві не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, оглянувши матеріали цивільної справи №473/4519/19 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно судового наказу Вознесенського міськрайонного суду від 12 листопада 2019 року (справа №473/4519/19) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23 жовтня 2019 року і до повноліття дитини.
Проте з матеріалів справи (а.с. 9-12) вбачається, що з серпня 2020 року ОСОБА_3 зареєстрований та мешкає разом з позивачем, знаходиться на його повному матеріальному утриманні.
В матеріалах справи відсутні докази надання відповідачкою постійної матеріальної допомоги на утримання дитини.
Проте, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ч. 1 ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, інші обставини (ч.1 ст.182 СК України).
Водночас, ч.ч. 1-2 ст. 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого (цитата): «За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 223 ЦПК України 2004 року.
Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є ефективним».
Відтак, позов про припинення стягнення аліментів є належним способом захисту права, а однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким з батьків проживає дитина, з одержувачем аліментів чи з їх платником.
Як раніше встановлено судом, ОСОБА_3 мешкає з позивачем та знаходиться на його утриманні, що позбавляє ОСОБА_2 права на отримання аліментів на утримання дитини.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо припинення стягнення аліментів, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Також ОСОБА_2 зобов`язана матеріально утримувати свого малолітнього сина шляхом сплати аліментів на користь позивача, як особи, разом з якою проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, відсутність в матеріалах справи будь-якої інформації щодо особи відповідачки, що б вказувала на неможливість виконання нею обов`язку щодо утримання сина або була підставою для відхилення від звичайного розміру аліментів, а тому дійшов висновку, що остання може щомісячно сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнення аліментів починається з дати подачі позову до суду (дати здачі позову до відділу поштового зв`язку - 01 квітня 2021 року) та припиняється з досягненням дитиною повноліття.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України з відповідачки також підлягають стягненню:
- на користь позивача - 908 грн. судового збору (в частині вимоги про припинення стягнення аліментів);
- на користь держави - 908 грн. судового збору (в частині вимоги про стягнення аліментів).
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289, 430 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити повністю.
Припинити стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області, на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23 жовтня 2019 року і до повноліття дитини, що стягуються з нього на підставі наказу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2019 року (цивільна справа №473/4519/19 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини).
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, щомісячно кошти (аліменти) на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2021 року і до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідент. номер НОМЕР_2 ) 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.
Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв