ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м.Суми

Справа №592/11173/20

Номер провадження 22-ц/816/496/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 січня 2021 року у складі судді Князєва В.Б., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 11 січня 2021 року

в с т а н о в и в :

30 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до свого батька ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви і до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просила стягнути на її користь понесені витрати у зв`язку з перекладом доказів на українську мову у загальному розмірі 1369 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що до досягнення повноліття ОСОБА_2 сплачував на її утримання аліменти на підставі рішення суду, на даний час вона є студенткою Лодзинської Політехніки (Польща, м. Лодзь) першого ступеня, зарахована на спеціальність «архітектура» на платній стаціонарній основі, термін навчання складає з 01 жовтня 2020 року до 01 жовтня 2024 року. У зв`язку з навчанням потребує утримання з боку батька, який добровільно не надає їй матеріальної допомоги на період навчання.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення її навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи стягнення з 30 вересня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1369 грн судових витрат.

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи із дня пред`явлення даного позову і до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що позивач, як дочка учасника бойових дій, має пільги на навчання, проживання у гуртожитку, харчування, оздоровлення, що він розцінює як фінансову підтримку з його сторони.

Вказує, що з нього стягуються аліменти на утримання малолітнього сина та аліменти на дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною шестирічного віку, розмір щомісячних аліментних відрахувань становить близько 23000 грн, тому до виплати йому залишається заробітна плата у розмірі близько 10000 грн, що не достатньо для задоволення власних життєвих потреб. Також на розгляді суду перебуває справа про стягнення додаткових витрат на дитину. При отриманні позивачем аліментів у розмірі 1/6 частки від його заробітку, їх розмір становитиме понад 5000 грн, що значно перевищує прожитковий мінімум та дорівнює розміру мінімальної заробітної плати. Вважає, що позивачем не доведено необхідності щомісячного отримання такого розміру аліментів та понесення нею витрат на таку суму. Доводить, що при визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати положення ст. 200 СК України про можливість надання утримання другим з батьків.

Також не погоджується із стягненням з нього витрат позивача за переклад документів із польської мови на українську, оскільки такі судові витати ЦПК України не передбачені.

В апеляційній скарзі, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи із дня пред`явлення даного позову і до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що судом першої інстанції не враховано перебування на утриманні відповідача її, як дружини відповідача, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, та малолітньої дитини ОСОБА_4 , який крім аліментів, за станом здоров`я потребує ще і додаткових витрат. Зазначає, що при стягненні аліментів на позивача у частці від доходу відповідача, зменшиться розмір аліментів, які нараховуються на утримання її малолітньої дитини. Вона не працює і не має інших доходів, на утримання дитини, крім аліментів. Посилається на недоведеність позивачем потреби в отриманні аліментів у визначеному судом розмір.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , заперечуючи доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , просила залишити їх без задоволення. Вказує, що відповідач є працездатною особою, отримує стабільний дохід, тому суд обґрунтовано стягнув аліменти у частці від заробітку відповідача. На даний час у навчанні та проживанні їй допомагає мати ОСОБА_5 , але законом встановлено обов`язок обох батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Вважає, що розмір аліментів та спосіб їх стягнення має визначатися судом, а не новою дружиною його батька апелянтом ОСОБА_3 .

У відповіді на відзив ОСОБА_2 заперечує проти прийняття наданих позивачем доказів її утримання в період навчання з боку матері та наполягає на недоведеності позивачем потреби в утриманні у розмірі аліментів, визначеному судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 2102 грн х 100 = 210200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є відповідач ОСОБА_2 , який за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2002 року сплачував аліменти на її утримання до повноліття (а.с. 18, 58).

З 01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 є студенткою денної форми навчання Лодзинського політехнічного університету (Польща, м. Лодзь) першого ступеня факультету будівництва, архітектури та екологічної інженерії, напрям «архітектура», на умовах контракту (4000 PLN/сем), термін навчання з 01 жовтня 2020 року по 01 жовтня 2024 року (а.с. 23).

Відповідач ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , з якою мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомир від 27 березня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 15 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.02.2019 і до досягнення дитиною шести років.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 24 липня 2019 року змінено рішення Корольовського районного суду м. Житомир від 27 березня 2019 року, зменшено розмір частки стягнутих аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 з 1/3 до 1/4 частки його заробітку (доходу); в абзаці третьому резолютивної частини рішення суду словосполучення «і до досягнення дитиною шести років» замінити словосполученням «і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьохрічного віку»; в решті рішення суду залишено без змін (а.с. 61-63).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 07 лютого 2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шести років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 64-65).

За даними декларації про доходи за 2019 рік у власності ОСОБА_2 знаходиться квартира в смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, його дохід за 2019 рік становить: заробітна плата 448290 грн, державна соціальна матеріальна допомога 1295 грн (а.с. 5-10).

Із довідки військової частини НОМЕР_1 від 07 грудня 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 працює на посаді військовослужбовця і його заробіток з червня 2020 року по листопад 2020 включно складає 203082,90 грн, із них утримано аліментів 140025,66 грн (а.с. 66).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач, як батько дитини, зобов`язаний і має можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, яка навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, не працює та не має самостійного доходу, необхідного для забезпечення мінімальних умов проживання та навчання, при цьому враховано матеріальне становище відповідача, який працює, отримує стабільну заробітну плату, має на утриманні непрацюючу дружину та малолітню дитину, на утримання яких сплачує аліменти. За недоведеності позивачем можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, суд визначив до стягнення аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) батька.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 статті 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За частиною 1 статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що визначаючи розмір належних до стягнення аліментів, суд врахував усі істотні обставини, зокрема і ті, про які йдеться у позові та апеляційних скаргах, навів відповідні мотиви.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 щодо застосування статті 199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається, повнолітня ОСОБА_1 , яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батька, скористалася встановленим ч. 3 ст. 199 СК України правом на звернення до суду з позовом до нього про стягнення аліментів на період свого навчання.

Суд прийняв до уваги, що ОСОБА_1 навчається на платній основі за денною формою навчання в Лодзинському політехнічному університеті (Польща, м. Лодзь) за напрямком «архітектура».

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 , як дитина учасника бойових дій, користується пільгами на навчання, проживання, харчування не підтверджено будь-якими доказами, а також що такі пільги поширюються на дитину під час навчання за кордоном.

ОСОБА_1 довела, що навчається на денній формі навчання, можливості працювати не має, тому через відсутність власного доходу потребує на період навчання матеріальної допомоги з боку батька, який працює та за рівнем свого доходу може сплачувати аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

Колегія суддів не погоджується із доводами відповідача про необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а не в частці від його доходу, оскільки ст. 200 СК України передбачено визначення судом аліментів на повнолітню дитини як у твердій грошовій сумі, так і в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Визначення аліментів у частці від заробітку відповідача, а не у твердій грошовій сумі узгоджується із положеннями ч. 3 ст. 181, ст. 184 СК України та відповідає заявленим позовним вимогам.

Позивачем надано суду докази понесення витрат на оплату навчання, на придбання канцелярського приладдя, необхідного для навчання (а.с. 23, 25, 28 35), а також вона має необхідність задоволення потреб у харчуванні, проживанні, придбанні одягу, проїзді.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_3 вказувала про порушення рішенням суду про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, своїх прав та прав малолітнього сина та посилалась на те, що аліменти, які сплачує ОСОБА_2 є єдиним джерелом доходу для неї та сина, оскільки вона не працює і не має іншого доходу. При сплаті відповідачем аліментів позивачу у визначеному судом розмірі, на її думку, значно зменшиться розмір аліментів на утримання її сина.

Проте, не погоджуючись із частковим задоволенням позову, ОСОБА_3 не надала суду апеляційної інстанції будь-яких доказів безпідставності стягнення аліментів на користь позивача на період її навчання у частці від доходу батька.

За встановлених обставин та вимог закону, оскаржуваним рішенням, яке було ухвалене без залучення до участі у справі теперішньої дружини відповідача ОСОБА_3 , не порушуються її права та права її малолітнього сина.

Врахувавши майновий стан відповідача, а саме: його працездатний вік, наявність постійної роботи та стабільного заробітку, наявність у власності нерухомого майна, сплату аліментів на утримання малолітнього сина від іншого шлюбу та на утримання непрацюючої дружини до досягнення дитиною шести років, суд першої інстанції частково задовольнив позов та стягнув аліменти у меншому розмірі (1/6 частина), ніж просила позивач (1/4 частина).

Визначений судом першої інстанції розмір аліментів, стягуваних на період навчання ОСОБА_1 , на думку колегії суддів апеляційного суду, відповідає вимогам розумності, справедливості та є необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співрозмірним з можливістю батька надавати таку допомогу.

Під час вирішення питання про розмір стягуваних аліментів суд першої інстанції правильно врахував, що позивач навчається за денною формою навчання на платній основі, у зв`язку із цим обмежена у можливості працювати та самостійно себе забезпечувати.

За таких обставин, законних підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій чи в меншому розмірі, ніж визначив місцевий суд, колегія суддів не вбачає.

Крім того відповідач ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду в частині стягнення з нього на користь позивача витрат за переклад документів із польської мови на українську у сумі 1369 грн та доводить, що такі судові витрати не передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, тому відшкодуванню не підлягають.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням перекладачів.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 навчається у Лодзинському політехнічному університеті (Польща, м. Лодзь).

На підтвердження понесення витрат на переклад із польської на українську мову документів доказів навчання у Польщі, витрат на оплату навчання, канцелярських витрат, оплати проїзного документу, позивачем разом із позовною заявою надано квитанції від 09 вересня 2020 року № 162/09 та № 390/09 про оплату послуг Бюро перекладів «Сучасні мови» 290 грн та 1079 грн, а всього 1369 грн (а.с. 32, 33).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а, г п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук