Ухвала

14 травня 2021 року

м. Київ

справа № 310/7036/17

провадження № 61-6921ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 09 березня 2021 року у справі

за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ткалі Дмитра Олександровича щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою

на дії заступника начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - Бердянський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області) Ткалі Д. О. щодо винесення постанови

про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05 жовтня 2020 року.

03 листопада 2020 року ОСОБА_1 надіслав уточнену скаргу в частині залучення зацікавлених осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що 09 жовтня 2020 року ним через відділення поштового зв`язку акціонерного товариства «Укрпошта» отримано постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника

від 05 жовтня 2020 року, винесену заступником начальника Бердянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Ткалею Д. О., згідно якої описано та накладено арешт на наступне майно: обладнання млина, який розташований по АДРЕСА_1 ; борошно пшениці - 272 мішки вищого гатунку (вага мішка 50 кг), борошно пшениці вищого сорту 16 мішків (вага мішка 25 кг), борошно пшениці першого сорту 10 мішків (вага мішка 50 кг). Постанову винесено в рамках зведеного виконавчого провадження АСВП № 58360554 щодо примусового виконання судових рішень у справах № 310/7036/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та № 310/7029/17 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

ОСОБА_1 вважав, що вищенаведена постанова прийнята з порушенням вимог чинного законодавства та істотним порушенням прав та інтересів боржника, а дії державного виконавця щодо винесення цієї постанови

є незаконними, оскільки перед накладенням арешту ним не було з`ясовано, кому саме належить майно, у зв`язку із чим така постанова підлягає скасуванню. До того ж вказував, що постанова складена не уповноваженою на це посадовою особою, яка станом на час її винесення не була державним виконавцем.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області

від 04 листопада 2020 року скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника Бердянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Ткалі Д. О. щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника

від 05 жовтня 2020 року задоволено.

Визнано дії заступника начальника Бердянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Ткалі Д. О. щодо винесення постанови

про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05 жовтня 2020 року

у виконавчому провадженні № 58360554 неправомірними.

Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Бердянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Ткалі Д. О. від 05 жовтня 2020 року у виконавчому провадженні № 58360554.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 09 березня 2021 року апеляційну скаргу заступника начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ткалі Д. О. задоволено.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області

від 04 листопада 2020 року скасовано.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії заступника начальника Бердянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Ткалі Д. О. щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника

від 05 жовтня 2020 року відмовлено.

26 квітня 2021 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду

від 09 березня 2021 року і залишити в силі ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 листопада 2020 року посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим,

що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження» та істотним порушенням прав та інтересів боржника. ОСОБА_1 наполягає на тому, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05 жовтня 2020 року є неправомірними,

у зв`язку із чим така постанова підлягає скасуванню.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Запорізького апеляційного суду від 09 березня

2021 року, посилаючись на те, що копію постанови суду апеляційної інстанції він отримав 23 березня 2021 року, що підтверджується копією конверта Запорізького апеляційного суду.

Оскільки причина пропуску процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження на підставі частини другої

статті 390 ЦПК України підлягає поновленню.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частинами першою, третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має зокрема право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (частина перша статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд апеляційної інстанції встановив, що постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05 жовтня 2020 року була винесена в рамках зведеного виконавчогопровадження АСВП № 38524784 щодо стягнення

з ОСОБА_1 на користь кредиторів грошових коштів.

Суд апеляційної інстанції, оцінивши надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про те, що постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника від 05 жовтня 2020 року винесена уповноваженою особою, достовірні докази, які б свідчили, що майно, на яке накладено арешт, належить іншим особам, відсутні, а отже ОСОБА_1 не доведено, що дії й рішення державного виконавця є неправомірними.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що зацікавлені особи не позбавлені права на звернення до суду з вимогами про зняття арешту з майна та доведення факту порушення права власності.

Доводам, на які посилається заявник в касаційній скарзі, суд апеляційної інстанції надав належну оцінку з наведенням мотивів їх відхилення.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оцінивши доводи касаційної скарги та мотиви оскарженого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанцій положень Закону України «Про виконавче провадження», норм матеріального та процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 09 березня 2021 року є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку

на касаційне оскарження постанови Запорізького апеляційного суду

від 09 березня 2021 рокузадовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Запорізького апеляційного суду від 09 березня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду

від 09 березня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції

у Запорізькій області Ткалі Дмитра Олександровича щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович