Справа №489/4421/20
Провадження №2/489/487/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
20 квітня 2021 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді - Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судового засідання - Бодюл А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (зменшення) розміру аліментів
Представник позивача звернувся до суду з позовом, яким просив зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі № 2-1972, стягнувши з нього на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1100 грн. щомісячно з подальшою індексацією до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки від усіх видів його доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.01.2009 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час позивач перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу має малолітню дитину, яка знаходиться на його утриманні. Також на повному забезпечені позивача перебуває його батько похилого віку, який потребує постійної допомоги. Крім того, позивач є боржником за декількома виконавчими провадженнями, а тому його матеріальний стан суттєво погіршився.
Ухвалою суду від 12.10.2020, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 12.01.2021, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2004 року. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.07.2010.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа № 2-1972 від 31.07.2009 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва, стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини з усіх видів доходу, починаючи з 22.01.2009 і до досягнення дитиною повноліття.
Представник позивача в позовній заяві зазначає, що ОСОБА_1 перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. Проте, доказів на підтвердження зазначеного суду не надано.
З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .
Представник позивача в позові зазначає, що на утриманні позивача перебуває батько, який є похилого віку та потребує сторонньої допомоги. На підтвердження зазначеного суду надано копію паспорта серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Судом дане твердження не береться до уваги, оскільки доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 є рідним батьком позивача суду не надано. Так само як і не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 є людиною похилого віку та такий, що потребує сторонньої допомоги, не отримує пенсію, тощо.
Клопотань про витребування доказів на підтвердження зазначеного ні позивачем, ні представником позивача заявлено не було.
Представник позивача в позові зазначає, що на теперішній час матеріальне становище позивача значно погіршилося, оскільки позивач є боржником за декількома виконавчими провадженнями.
На підтвердження зазначеного суду надано довідку по результатам пошуку виконавчих проваджень в АСВП, станом на 16.09.2020 ОСОБА_1 є боржником за трьома виконавчими провадженнями.
З довідки з відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області, вбачається, що ОСОБА_4 була знята з місця реєстрації та зареєстрована на прізвище « ОСОБА_2 ».
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривні, з 1 грудня - 2618 гривень; а тому з урахуванням приписів ст.. 180 СК України, оскільки обов`язок по утриманню дітей є рівним, як батька так і матері, то розмір аліментів не може бути меншим ніж 1197,50 грн., що відповідає 50 % прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до положень статей 183, 184 СК України, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.
Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.
У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства можна дійти висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.
Згідно висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 - у подібних спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Згідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, проте фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму, що відповідно до вимог чинного законодавства є безпідставним, оскільки таке право надано виключно стягувачу аліментів. Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів та має право тільки ініціювати питання про зменшення їх розміру на меншу частку від заробітку чи на меншу тверду грошову суму.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.
Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (зменшення) розміру аліментів - відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2
Суддя Ленінського районного
суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева
Повний текст удового рішення складено «17» травня 2021 року.