ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 703/3308/20
Провадження № 22-ц/821/1032/21
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.

учасники справи:

позивач: акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі: головуючого судді Кирилюк Н. А., повний текст рішення складено 15 березня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року АТ «Акцент-Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_1 06.10.2019 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору № SAMABWFC5 та отримання кредитної картки.

ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами, правилами та Тарифами складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача в заяві.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не виконував зобов`язання по договору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 17.08.2020 складає 21106,43 грн, що складається з 15667,26 грн заборгованість за кредитом, 5079,17 грн заборгованість за відсотками, 350 грн штрафи.

Просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC5 від 06.10.2019 станом на 17.08.2020 у розмірі 21106,43 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що АТ «Акцент-банк» не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-банку є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-заяву позичальника, в якій відсутні відомості щодо бажання відповідача отримати кредит, розміру цього кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.

Позивач не надав суду належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку позивач надав/перерахував відповідачу як кредитні кошти та встановити рахунок, на який були перераховані вищезазначені кошти.

Наданий позивачем розрахунок по суті є письмовим обґрунтуванням заявлених вимог, при цьому позивачем не було надано виписки по особовому рахунку відповідача, яка є первинним документом та належним підтвердженням наявності та розміру заборгованості.

Оскільки судом не встановлено суми кредитної заборгованості, розміру відсотків, під які видавався кредит, а також розміру штрафних санкцій за невиконання зобов`язання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» є не доведеними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 19 квітня 2021 року, АТ «Акцент-Банк», вважаючи рішення суду таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, просив суд скасувати заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» судові витрати за подання цієї апеляційної скарги.

Зазначає, що між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір у формі договору оферти, а саме, підписавши 06.10.2019 анкету-заяву, відповідач ознайомився і погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг в А-Банку та прийняв зобов`язання про їх дотримання.

Звертає увагу, що до позову додано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який містить інформацію про умови кредитування, строки, процентну ставку, тощо. Також зазначає, що відсутність підпису ОСОБА_1 на ньому обумовлена тим, що підписання було здійснено шляхом накладення електронного підпису за одноразовим ідентифікатором, який відправлявся на вказаний відповідачем номер мобільного телефону.

Тому вважає, що рішення суду першої інстанції є таким, що постановлено з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню.

До апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» додано новий доказ, а саме банківську виписку за період від 06.10.2019 по 31.03.2021.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Відповідно до Статуту АТ «Акцент-Банк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Акцент-Банк», яке було правонаступником всіх прав та зобов`язань ЗАТ «Акцент-Банк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ «Український кредитний банк» (а.с. 31-36).

У відповідності до Банківської ліцензії № 16 від 30 жовтня 1992 року, АТ «Акцент-Банк» має право надання банківських послуг, визначених ч. 1 та п 5-11 ч. 2 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» (а.с. 30).

06.10.2019 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» (а.с. 8).

Анкета-заява містить лише персональні дані позичальника та контактну інформацію.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № SAMABWFC5, станом на 17.08.2020, у ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі 21106,43 грн, що складається з 15667,26 грн заборгованість за кредитом (з яких 14415,13 грн заборгованість за тілом кредиту, 1262,13 грн заборгованість за тілом кредиту (прострочений)), 5079,17 грн заборгованість по відсоткам (з яких 4032,74 грн заборгованість по відсоткам на прострочену заборгованість, 1046,43 грн заборгованість за відсотками на поточну заборгованість), 350 грн штрафи (а.с. 7).

До позовної заяви Банк також додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», інформацію про Кредитні карти «Зелена» та тарифи користування кредитною карткою «Зелена» (а.с. 10-25).

Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», строк дії якого зазначено до 01.01.2020, має вигляд таблиці, яка містить три різновиди відсотків та штрафів, а саме: при відсоткові ставці 7,8% - збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) відсутні штрафи, при відсотковій ставці 7,4% - збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) відсутні штрафи, а при ставці 7,4% - збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості) визначено розмір штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, а саме: 50 грн, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу повністю або частково на суму від 100 грн, 100 грн, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу повністю або частково на суму від 100 грн другий місяць поспіль і більше, 500 грн +5% від суми загальної заборгованості, у разі непогашення протягом 60 календарних днів прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу строком більше ніж на 30 днів. Паспорт не містить даних щодо обрання конкретної відсоткової ставки відповідачем (а.с. 9).

До апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» додано новий доказ, а саме банківську виписку за період від 06.10.2019 по 31.03.2021 (а.с. 71).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Черкаським апеляційним судом, згідно до вимог п. 2) ч. 7 ст. 128 ЦПК України, вся судова кореспонденція надсилалась сторонам на вказані ними поштові адреси.

У зв`язку із поверненням кореспонденції, яка направлялась на адресу відповідача, 21.05.2021 було здійснено повідомлення відповідача ОСОБА_1 шляхом розміщення оголошення на веб-порталі Судова влада в Україні.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає в повному обсязі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що даний спір виник між АТ «Акцент-Банк» та

ОСОБА_1 з підстав зняття останнім кредитних коштів із банківської карти, отриманої згідно анкети-заяви від 06.10.2019.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

АТ «Акцент-Банк», на підтвердження позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором, до суду першої інстанції надано копію анкети-заяви про приєднання ОСОБА_1 до Умов і правил надання банківських послуг, Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», інформацію про Кредитні карти «Зелена» та тарифи користування кредитною карткою «Зелена», паспорт споживчого кредиту та розрахунок заборгованості.

Наявний в матеріалах справи Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» інформацію про Кредитні карти «Зелена» та тарифи користування кредитною карткою «Зелена» не містить підписів як позивача, так і відповідача, та дати його складання (а.с. 10-26).

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані Банком витяг з Умов та тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Акцент-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15.

Апеляційний суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з указаним позовом, тобто, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи Акцент-Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року, прийнятій у справі №342/180/17-ц (провадження №14-131цс19).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вже зазначалось АТ «Акцент-Банк» не надало суду жодного доказу щодо типу виданої ОСОБА_1 кредитної картки, здійснивши нарахування процентів, які виходячи зі ставки, зазначеної в розрахунку заборгованості становили 44,4 % (поточна процентна ставка) та 88,8% (прострочена процентна ставка).

Разом з тим, у доданому до позовної заяви Паспорті споживчого кредиту, який наданий не в повному об`ємі, а лише його остання сторінка, наявні три види процентних ставок та три варіанти нарахування штрафів, порядок нарахування та розмір яких не є тотожними. Зокрема, в паспорті зазначені процентні ставки 7,8% та 7,4% та зазначено, що пеня не застосовується.

Крім того, в наданій частині Паспорту споживчого кредиту відсутня дата його складення (підписання) та зазначено, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2020 та умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів.

Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Крім того, у даному випадку він наданий не в повному обсязі.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Паспорт споживчого кредиту підписаний простим електронним підписом у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг, які судом не можуть бути прийняті, як доказ з підстав викладених вище.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 5079,17 грн та пені у розмірі 350 грн, оскільки нарахування такої заборгованості не підтверджено належними доказами.

Разом з тим, ч. 2 ст. 530 ЦК України визначено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тобто Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Досліджуючи питання щодо стягнення тіла кредиту, апеляційний суд враховує наступне.

В анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 10 червня 2019 року вказані лише його анкетні дані, при цьому, в ній взагалі відсутні, зокрема, дані про встановлення чи зміну розміру кредитного ліміту, видачу кредитної картки, строк її дії, даних про розмір відсоткової ставки, розмір та порядок нарахування штрафів. Також банком не надано будь-яких інших доказів на підтвердження вказаних обставин.

Банк, вказуючи на тіло кредиту, зазначив, що воно складається з двох частин поточного тіла кредиту та простроченого тіла кредиту.

З розрахунку заборгованості вбачається, що він виконаний у формі таблиці із зазначенням відповідних граф, зокрема поточна заборгованість за тілом кредиту та прострочена заборгованість за тілом кредиту, а в кінці розрахунку зазначені, як висновок, остаточні суми на кінець періоду за який вони виконані. При цьому, в розрахунку зазначено, що поточне тіло кредиту дорівнює 14415,13 грн, а прострочене 1262,13 грн.

При цьому, розрахунок заборгованості, як такий, без надання доказів про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору не є підтвердженням наявності заборгованості та її складових.

На ряду з цим доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджується Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року, тому є належним доказом у справі.

Банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри, як, зокрема, особові рахунки та виписки з них. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. 57, п. 59, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75).

В постанові Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду по справі № 200/564/7/18 від 16 вересня 2020 року встановлено: «доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Під час розгляду справи позивачем не було надано виписки по рахунку, яка є первинним документом та належним підтвердженням наявності та розміру заборгованості, крім того, Банк подаючи позов зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку АТ «Акцент-Банк» відсутні та просив розглядати справу за відсутності позивача (а.с. 39).

Водночас скаржником до апеляційної скарги додано новий докази, а саме виписка по рахунку відповідача.

Тобто, подаючи позов Банк не лише не вказував на неможливість надання тих чи інших доказів, а й наголошував на тому, щоб суд першої інстанції розглядав справу саме за наявними у ній матеріалами, які не містили відповідного доказу, на чому вірно наголошував суд першої інстанції.

За викладеного апеляційний суд не може прийняти доказ, який доданий до апеляційної скарги, а саме виписка по рахунку відповідача, оскільки скаржником не надано доказів неможливості його подання до суду першої інстанції, у строки та спосіб визначені ст. 83 ЦПК України, з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 367 ЦПК України).

Крім того, на момент подачі позовної заяви вказаний доказ був наявними у позивача, однак, він не подав його до суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що Банк не довів належними та допустимими доказами наявності у відповідача ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту згідно анкети-заяви від 10 червня 2019 року.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що Банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Посилання АТ «Акцент-Банк» на обґрунтованість позову та неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував норм чинного законодавства при вирішенні спору, є помилковими.

Посилання АТ «Акцент-Банк» в апеляційній скарзі на правові висновки, висловлені Верховним Судом в інших справах, щодо порядку укладення, форми та виконання кредитного договору, є безпідставними, оскільки в цих справах і справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, встановлені різні обставини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 25 травня 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

Л. В. Нерушак