18.05.21 Справа № 469/1347/19
2/469/204/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2021 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Гапоненко Н.О.
за участю секретаря судового засідання Якубець С.В.
учасники справи та їх представники:
представник позивача - ОСОБА_2 (довіреність № 014-1000102 від 15 квітня 2021 року),
відповідач ОСОБА_3 - не з"явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 02 грудня 2019 року звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 , належним позивачці на праві приватної власності, посилаючись на те, що її син ОСОБА_3 зареєстрований у вказаному будинку, однак не проживає у ньому з 2002 року, тобто понад строки, встановлені ст.405 ЦК України, без поважних причин, що створює позивачеві перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження даним майном, так як не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманні житлового приміщення.
24 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач та її представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали, наполягали на ухваленні заочного рішення.
Відповідач в судове засідання декілька разів не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток до Баратівського психоневрологічного інтернату за місцем перебування.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 червня 2006 року (а.с.7) є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , у якому вона проживає, що вбачається також з копії паспорта позивача з відміткою про реєстрацію місця проживання (а.с.5), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8) та копії технічного паспорта на житловий будинок (а.с.9-13).
Позивачеві також належить на праві власності земельна ділянка за вказаною адресою для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.14).
У належному позивачеві будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , 1998 року народження, який є сином позивача, проте за місцем реєстрації не проживає з 2002 року, що підтверджено актом обстеження (а.с.15), довідкою про склад сім"ї (а.с.16).
Відповідно до повідомлень Баратівського психоневрологічного інтернату (а.с.27, 44), ОСОБА_3 , інвалід 1А групи з дитинства, проживає на повному державному утриманні з 11 лютого 2016 року по теперішній час; рішення суду про визнання його недієздатним та призначення опікуна відсутнє; документ про визнання чи невизнання позову ОСОБА_3 самостійно надати не може через фізичний та психічний стан здоров"я.
Обставини щодо перебування відповідача на лікуванні у зв"язку зі станом здоров"я підтвердили також і позивач та представник позивача у судовому засіданні, а також свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які пояснили, що ОСОБА_3 тривалий час не проживає у будинку позивача у зв"язку з перебуванням в інтернаті за станом здоров"я.
Згідно зі ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
Разом з тим, враховуючи встановлені при розгляді справи обставини щодо відсутності відповідача за місцем проживання у зв"язку з перебуванням у психоневрологічному інтернаті за станом здоров"я, суд вважає таку причину відсутності відповідача за місцем проживання поважною, у зв"язку з чим існування передбачених статтею 405 ЦК України підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування належним його матері житловим приміщенням, у судовому засіданні не доведено, що тягне за собою відмову у задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: