Дата документу 14.06.2021 Справа № 310/5138/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/5138/20 Головуючий у 1-й інстанції: Вірченко О.М.
Провадження №22-ц/807/1857/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 лютого 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Свої позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» обгрутовує тим, що 18 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування Клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Також, 18 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено Додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), відповідно до умов якого Банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну карту DMC Gold строком на 2 роки з моменту її випуску. Ліміт відновлювальної кредитної лінії складає 75000.00 грн, з процентною ставкою за користування кредитом 3,5% річних.

21 червня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №621018088 від 18 квітня 2012 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

26 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №621018088 від 18 квітня 2012 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

16 січня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту Договором кредиту №621018088 від 18 квітня 2012 року , укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

У зв`язку з порушенням умов кредитного договору №621018088 від 18 квітня 2012 року, у ОСОБА_1 станом на 07 липня 2020 року виникла заборгованість в розмірі 48774.17 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту 21258.97 грн, заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 27515.20 грн.

Враховуючи викладене, просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №621018088 від 18 квітня 2012 року у розмірі 48774.17 грн, судовий збір в сумі 2102,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 лютого 2021 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу в якій просило рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, в тому числі і щодо судових витрат.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з формальних підстав, оскільки матеріалами справи підтверджено, що у зв`язку з укладенням договору про відступлення прав вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» наразі є кредитором відповідача. У зв`язку з тим, що cтаном на день подачі позову відповідач не повернув отримані кредитні кошти на підставі Кредитного Договору №621018088 від 18 квітня 2012 року, наявні підстави для стягнення відповідних сум у судовому порядку.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходив.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 01 січня 2021 року це 227 000,00 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2270 грн (2270 грн х 100 = 227 000,00 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 48774, 17 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд врахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якї не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини 6 статті 19 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За вимогами п. п.1, 2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» не надало розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору, виписку по рахунку з яких би вбачалося погашення заборгованості відповідачем, сплату останнього платежу, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити дійсний розмір заборгованості за тілом та відсотками у відповідні періоди, що унеможливлює суд розглянути клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, а тому позовні вимоги щодо стягнення кредитних коштів є такими, що не підлягають задоволенню.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитись, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з видачею та обслуговуванням «Прибуткової картки з кредитом».(а.с. 10).

Також 18 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено Додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Прибуткова картка з кредитом». (а.с. 11).

Відповідно до п.1 Додатку до Договору, на підставі Анкети-Заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб Клієнта Банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну карту VISA Electron строком дії 2 роки з моменту її випуску.

Пунктом 2.1. Додатку до Договору встановлено, що ліміт відновлювальної кредитної лінії складає 10000.00 грн.

Договором визначено, що процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 3,5% в місяць на торгові операції та на операції зняття коштів.

Мінімальний платіж складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитом визначено - до 1 числа.

Матеріали справи свідчать про те, що 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №621018088 від 18 квітня 2012 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 (а.с. 68).

26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА», а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №621018088 від 18 квітня 2012 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 (а.с. 69-79).

16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №621018088 від 18 квітня 2012 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 (а.с. 84-93).

За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за Кредитним договором в повному обсязі не погашена.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданої позивачем, станом на 07 липня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 квітня 2012 року становить 48774.17 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 21258.97 грн, заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору ( з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 27515.20 грн.

Як на підставу позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» посилалося на те, що позивач наділений правом грошової вимоги до відповідача відповідно договору про відступлення права вимоги. Позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню Кредитних коштів, отриманих на підставі Кредитного договору №621018088 від 18 квітня 2012 року. У зв`язку з цим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 18 квітня 2012 року у розмірі 48774.17 грн, яка складається із заборгованості за кредитом ( тіло кредиту) у розмірі 21258.97 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 27515.2 грн, понесені витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн та судовий збір у розмірі 2102, 00 грн.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідач не заперечує, що між ним та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір. Проте вказує, що востаннє ним погашалася заборгованість за договором в січні 2013 року. Строк дії картки встановлено строком на 2 роки. У зв`язку з цим ОСОБА_1 вважає, що у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» слід відмовити з підстав спливу строку позовної давності, просив застосувати строк позовної давності. (а.с. 138).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України), а позовна давність до вимог про стягнення неустойки - один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктом 2.2.Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України № 10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» роз`яснено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Відповідно до абз. 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" судам роз`яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Отже, правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог, не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що позивачем доведено існування самого суб`єктивного цивільного права і факт його порушення відповідачем, оскільки зобов`язання за кредитним договором від 18 квітня 2012 року ОСОБА_1 належним чином не виконане.

Однак, відповідачем заявлене клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки строк дії кредитного договору сплив у 2014 році. Тому ОСОБА_1 просив відмовити ТОВ «Вердикт Капітал» у задоволенні позову (а.с.138).

Матеріали справи свідчать про те, що 18 квітня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках обслуговування «Прибуткової картки з кредитом» , наданої клієнту, Банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну карту VISA Electron строком дії 2 роки з моменту її випуску.

Таким чином строк дії Договору від 18 квітня 2012 року про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Прибуткова картка з кредитом») сплив 18 квітня 2014 року.

Доказів того, що сторонами було продовжено строк дії картки, матеріали справи не містять.

Вчинення приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. 11 квітня 2019 року виконавчого напису за реєстровим №494, відповідно до якого було стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором від 18 кітня 2012 року в розмірі 74715, 38 гривень, - не перериває строк позовної давності.

Натомість, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» подана лише 24 липня 2020 року (а.с.1-119), що підтверджується відбитком штемпеля на поштовому конверті, тобто зі спливом строку позовної давності.

Набуття права вимоги позивачем після спливу строку позовної давності не свідчить про те, що право на звернення до суду виникло лише після відступлення права вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обгунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, однак рішення суду слід змінити, виклавши судове рішення в редакції цієї постанови.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Статтею 141 ЦПК України визначено механізм розподілу судових витрат між сторонами, частиною один якої встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на вимоги п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у позові, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 лютого 2021 року змінити, виклавши судове рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 14 червня 2021 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С. Кочеткова І.В.,Маловічко С.В.