ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2358/21 Справа № 210/4512/19 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/4512/19

Дніпровський апеляційний суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачка - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року, яке ухвалено суддею Хлистуненко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 11 листопада 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах.

Позовна заява мотивована тим, що 20 липня 2017 року позивач уклала Договір позики грошових коштів з ОСОБА_2 , яким передала у власність, строком до 20 січня 2018 року, грошові кошти у розмірі 127 400 грн., без процентів, що передбачено п.1 Договору позики.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним Договором позики, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 20 липня 2017 року було укладено Договір іпотеки, предметом якого є належне на праві власності відповідачці нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею - 28,5 кв.м., житловою площею - 17.3 кв.м., однокімнатна квартира розташована па першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно п.2.1. Договору іпотеки від 20.07.2017 року.

Квартира належить ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності, на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Черник О.П. 21 грудня 2016 року за реєстровим №2010, право власності за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 грудня 2016 року.

Згідно договору позики ОСОБА_2 зобов`язується повернути позику грошових коштів до 20 січня 2018 року, тобто строк повернення грошових коштів минув, однак відповідачка позику не повернула.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд: в рахунок забезпечення зобов`язання за договором позики грошових коштів між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 20 липня 2017 року, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 20 липня 2017 року, а саме на: однокімнатну квартиру, загальною площею - 28,5 кв.м., житловою площею - 17,3 кв.м., розташовану на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_2 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з початковою ціною предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, вирішивши питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року до участі у справі залучено третю особу - Службу у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті Кривому Розі ради.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено.

В рахунок забезпечення зобов`язання за Договором позики грошових коштів між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 20 липня 2017 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 20 липня 2017 року, а саме на: квартиру, загальною площею 28,5 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., однокімнатну квартиру, розташовану на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_2 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з початковою ціною предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 1247,00 гривень.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не надав належної оцінки обставинам укладення договору позики, порушивши права малолітньої дитини, яка проживає у квартирі та для якої це є єдиним житлом. При цьому, вказує, що суд з усіх її дев`яти клопотань та семи заяв задовольнив лише два клопотання, які стосуються її малолітнього сина, проігнорував та не додав до матеріалів справи важливий документ: Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, із зазначення відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Судом не враховано факт кримінального провадження, що відкрито слідчім СВ Металургійного ВП Криворізького відділу поліції ГУНП по факту шахрайства при укладенні договору позики. Також, вказує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повноважень представника позивачки, а, згідно відкритих даних соціальних сітей, позивачка ОСОБА_1 з вересня 2019 року по листопад 2020 року перебувала в Азербайджані, що викликає сумніви в існуванні договору між нею та адвокатом на представництво її інтересів.

Крім того, просить суд викликати та допитати ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого дії адвокат Морозов Є.Є., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідачку ОСОБА_2 та представника третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті Кривому Розі ради Козачук Л.В, які, кожна окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20. 07.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів, який зареєстровано в реєстрі за №997, згідно умов якого позикодавиця передала у власність позичальниці грошові кошти у розмірі 127 400, 00 грн., без процентів. Позичальниця зобов`язана повернути позикодавцеві позику до 28.01.2018 року (т.1 а.с.12).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором Позики, 20.07.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира, загальною площею 28,5 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., однокімнатна квартира розташована на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 13-15).

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Черник О.П., від 21.12.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №2010, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.12.2016 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом договору іпотеки, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (т.1 а.с. 70-71, 73).

Судом досліджено, витребувані ухвалою суду Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.12.2019 року у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нянчур С.М. належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи, заведеної в зв`язку з укладанням Договору позики грошових коштів від 20.07.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрованого в реєстрі за №997; належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи, заведеної в зв`язку з укладанням Договору іпотеки від 20.07.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрованого в реєстрі за №998 (т.1 а.с. 56-79).

Згідно з п. 3.3.14 Договору іпотеки від 20.07.2017 року передбачено не реєструвати місце проживання будь-яких осіб за адресою Предмета іпотеки, без попереднього отримання на те письмової згоди іпотекодержателя. У випадку звернення іпотекодержаелем стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець, на письмову вимогу іпотеко держателя, зобов`язаний забезпечити звільнення предмета іпотеки всіма мешканцями протягом одного місяця з дня отримання іпотекодавцем відповідної вимоги (Т.1 а.с.14).

Пунктом 4.2. договору іпотеки від 20.07.2020 року передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором або порушення зобов`язань позичальником за договором позики, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за договором позики, а в разі невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п. 6.1. Договору іпотеки Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем будь-яких умов цього договору або невиконання Позичальником умов Договору Позики, а також в інших випадках, передбачених цих договором та/або Договором Позики та/або законодавством України. У цьому випадку Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення у зв`язку з яким Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на Предмет іпотеки. В цій вимозі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання/виправлення порушеного зобов`язання у не менш ніж 30-ти денний (тридцятиденний) строк від дня направления вимоги на адресу Іпотекодавця, вказану в договорі, або відповідно до п.3.3.10. договору, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель з наступного після закінчення терміну набуває право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 1 а.с.14).

ОСОБА_2 має малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 22.12.2018 року, виданим Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідний актовий запис №298 (т.1 а.с.34).

Відповідно до довідки від 04.01.2019 року №65, виданої Виконавчим комітетом Металургійної районної у місті ради, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований малолітній ОСОБА_5 з 28.12.2018 року (т.1 а.с. 125).

28 вересня 2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нянчур С.М., відповідно до ст. 84 ЗУ «Про нотаріат» про передачу заяви, від імені ОСОБА_1 було надіслано гр. ОСОБА_2 повідомлення, яке зареєстроване в реєстрі за №472, та повідомлено, що боржницею не виконано умови Договору позики від 20 липня 2017 року за реєстровим №997, а саме повернення позики в розмірі 127400,00 грн., і що у разі не виконання зобов`язання у 30-ти денний строк від дня отримання вимоги (повідомлення) у Іпотекодержателя виникає право оформити право власності на себе, або відчужити предмет іпотеки від свого імені третій особі (т. 1 а.с. 18,19,20). Вказані у повідомленні порушення відповідачкою усунуто не було.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Літвіненко Н.А. від 11.06.2020 року було залишено без задоволення скаргу про скасування постанови слідчого СВ Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області Сірченко Д.С. про закриття кримінального провадження №0002621, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 190 КК України по факту шахрайства при укладанні договору позики грошових коштів між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальницею своїх зобов`язань за поговором позики, у позивачки виникло право задовольнити свої вимоги, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, 20.07.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір позики грошових коштів, який зареєстровано в реєстрі за №997, згідно умов якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 127 400, 00 грн., без сплати процентів за користування позикою, а позичальниця ОСОБА_2 зобов`язана повернути позику до 28.01.2018 року (т.1 а.с.12).

Станом на теперішній час позика у розмірі 127 400, 00 грн. не повернута.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Таким чином, за своєю правовою природою права іпотекодержателя на предмет іпотеки є речово-правовими, оскільки надають йому можливість задовольнити свої вимоги до боржника за основним зобов`язанням безпосередньо за рахунок такого предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами.

Спосіб захисту цивільного права чи інтересу це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним.

Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16 ЦК України) та позасудові (статті 17-19 ЦК України).

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку», одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону).

З огляду на вказане Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).

Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у пунктах 14-20, 57-60 постанови від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц.

Крім того, згідно з положеннями статей 33, 35 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення вказаної частини не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 зазначеного Закону).

Аналогічні роз`яснення наведено й в п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де зазначено, що невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (ч. 3 ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України.

Як встановлено судом першої інстанції, 28 вересня 2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нянчур С.М., відповідно до ст. 84 ЗУ «Про нотаріат» про передачу заяви, від імені ОСОБА_1 було надіслано гр. ОСОБА_2 повідомлення, яке зареєстроване в реєстрі за №472, та повідомлено, що боржницею не виконано умови Договору позики від 20 липня 2017 року за реєстровим №997, а саме повернення позики в розмірі 127 400,00 грн., і що у разі не виконання зобов`язання у 30-ти денний строк від дня отримання вимоги (повідомлення) у Іпотекодержателя виникає право оформити право власності на себе, або відчужити предмет іпотеки від свого імені третій особі (т. 1 а.с. 18,19,20).

Зазначене повідомлення повернуто без вручення адресату (а.с. 20), однак, як зазначено вище, це не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду.

Враховуючи, що позичальниця ОСОБА_2 не виконала належним чином взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, які забезпечені іпотекою, а тому, відповідно до положень статті 12 Закону України «Про іпотеку», у позивачки виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 20.07.2017 року, а саме однокімнатну квартиру, загальною площею 28,5 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., розташовану на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_2 , на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, для задоволення грошових зобов`язань за Договором позики від 20 липня 2017 року в сумі 127400,00 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав належної оцінки обставинам укладення договору позики колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки Договір позики від 20.07.2017 року. укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано в реєстрі за №997, є чинним та його дійсність не є предметом даного цивільного спору. З цих же підстав не можна вважати прийнятними й доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано факт кримінального провадження, що відкрито слідчім СВ Металургійного ВП Криворізького відділу поліції ГУНП по факту шахрайства при укладенні договору позики. До того ж, як встановлено судом, кримінальне провадження №0002621, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 190 КК України по факту шахрайства при укладанні договору позики грошових коштів між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 закрито та ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Літвіненко Н.А. від 11.06.2020 року було залишено без задоволення скаргу про скасування постанови слідчого СВ Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області Сірченко Д.С. про закриття цього кримінального провадження.

Крім того, в суді першої інстанції відповідачка ОСОБА_2 не заперечувала, що вона підписала договір позики та договір іпотеки, та після їх підписання і до даного часу, вона не зверталася до суду для визнання недійсними договору позики та договору іпотеки.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність клопотання позивачки щодо виклику та допиту ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у зв`язку з чим відмовила у його задоволенні.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що рішенням суду порушено права малолітньої дитини, яка проживає у квартирі та для якої це є єдиним житлом, колегією суддів відхиляються, з огляду на те, що Договір іпотеки укладено 20.07.2017 року, а малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до довідки від 04.01.2019 року №65, виданої Виконавчим комітетом Металургійної районної у місті ради, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований з 28.12.2018 року (т.1 а.с. 125), тобто після укладення цього Договору, а на момент укладення цього Договору права малолітніх дітей не порушувалися.

Згідно з 3.3.14 Договору іпотеки від 20.07.2017 року Іпотекодавець (відповідачка ОСОБА_2 ) зобов`язалась не реєструвати місце проживання будь-яких осіб за адресою Предмета іпотеки, без попереднього отримання на те письмової згоди іпотекодержателя. У випадку звернення іпотекодержаелем стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець, на письмову вимогу іпотеко держателя, зобов`язаний забезпечити звільнення предмета іпотеки всіма всіма мешканцями протягом одного місяця з дня отримання іпотекодавцем відповідної вимоги (т.1 а.с.14).

Позивачка ОСОБА_1 , як іпотекодержатель, не надавала письмової згоди на реєстрацію у квартирі, яка є предметом іпотеки, малолітнього сина відповідачки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто, реєстрація останнього здійснена у порушення умов Договору іпотеки від 20.07.2017 року, а тому не перешкоджає вирішенню питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд з усіх її дев`яти клопотань та семи заяв задовольнив лише два клопотання відповідачки, які стосуються її малолітнього сина, проігнорував та не додав до матеріалів справи важливий документ: Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, із зазначення відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, колегією суддів відхиляються, як такі, що не мають правового значення для вирішення даного спору, з вищенаведених підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повноважень представника позивачки, а, згідно відкритих даних соціальних сітей, позивачка ОСОБА_1 з вересня 2019 року по листопад 2020 року перебувала в Азербайджані, що викликає сумніви в існуванні договору між нею та адвокатом на представництво її інтересів, є голослівними, не підтверджені жодним наленим та допустими доказом, та спростовуються наявним в матеріалах справи оригіналом Ордеру від 11 березня 2019 року (а.с. 22).

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: