ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/158/21 Номер провадження 22-ц/814/1074/21Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 25 лютого 2021 року (час ухвалення судового рішення з 10:57:27 год. до 11:48:13 год, дата виготовлення повного тексту судового рішення 25.02.2021 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

встановив:

У січні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти в розмірі ј частини його доходів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2021 року до досягнення дитиною 23-х років, до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в разі продовження денної форми навчання.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що сімейні стосунки у сторін не склалися, син перебуває на утриманні та проживає з позивачкою, навчається на денній формі у Полтавському політехнічному фаховому коледжі національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», в зв`язку з цим не має можливості працювати, відповідач матеріальної допомоги не надає.

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 25 лютого 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на період його навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 29 січня 2021 року до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23-х років. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині визначеного розміру аліментів і ухвалити у відповідній частині нове рішення, а саме стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , що продовжує навчання, в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 29 січня 2021 року до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23-х років.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджує, що суд першої інстанції неповно з`ясував суттєві обставини справи, зокрема при вирішенні спору не встановив, чи отримує син стипендію, оскільки навчається за рахунок бюджетних коштів, що частково перекриває його витрати на навчання, не встановив платоспроможність відповідача та його матеріальний стан, не взяв до уваги наявність у відповідача дружини, яка не працює та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перебувають на його утриманні, стан здоров`я відповідача.

У відзиві ОСОБА_2 навела свої заперечення на доводи апеляційної скарги і просила залишити її без задоволення.

Зокрема, позивач стверджує, що доводи відповідача про перебування на його утриманні дружини і малолітньої дитини не заслуговують уваги, оскільки він сам у судовому засіданні повідомив, що його працездатна дружина не працює, так як вони прийняли таке рішення, отже вони мають достатні дохід, щоб у сім`ї працював лише чоловік.

Відповідач працює у пожежній частині, проходить щорічні медичні огляди, у зв`язку з чим видаються надуманими його твердження про незадовільний стан здоров`я, який унеможливлює надавати допомогу своєму синові.

Позивач підкреслює, що вона разом із сином проживають у службовому житлі, з огляду на цей факт, твердження відповідача про отримання нею доходів від здачі в оренду житла є нісенітницею.

Відповідач замовчує дані його декларації за попередні роки про доходи його дружини і не звертає уваги на потреби його сина, у якого виявлений рецидив хвороби (після оперативного втручання у 2018 році) і рекомендовано нове лікування також шляхом оперативного втручання.

На підставі ч.13 ст.7 та ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

Ураховуючи, що згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Полтавського апеляційного суду.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 01 листопада 2011 року рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 01 листопада 2011 року розірвано (а.с.9).

Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Згідно довідки відокремленого структурного підрозділу Полтавського політехнічного фахового коледжу Національного технічного університету «Полтавський політехнічний інститут», № 12 від 26.01.2021 року ОСОБА_3 є здобувачем освіти 32 групи 3 курсу денного відділення Відокремленого структурного підрозділу «Полтавський політехнічний коледж» Національного технічного університету «Полтавський політехнічний інститут». Зарахований н.№99-ст від 30.07.2018 року за рахунок держбюджету. Термін навчання: з 01.09.2018 року по 30.06.2022 рік (а.с.10).

Відповідач з 2013 року перебуває у шлюбі із ОСОБА_5 , з якою має спільну дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.20,22).

Відповідач працює начальником караулу 10 державної пожежно-рятувальної частини Першого державного пожежно-рятувального загону (м. Полтава) Головного управління ДСНС України у Полтавській області.

Відповідач перебував на стаціонарному лікуванні з 15.01.2021 року по 21.01.2021 року у неврологічному відділенні 1-ї міської клінічної лікарні Полтавської міської ради (а.с.23) та на стаціонарному лікуванні з 21.01.2021 року по 10.02.2021 року у госпітальному відділенні КП Полтавської обласної клінічної інфекційної лікарні» з діагнозом COVID - 19 (а.с.28).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визнав доведеними обставини, на які посилалася позивач, врахував матеріальний стан відповідача, на утриманні якого знаходиться дитина.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою ст.200 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статтей 187, 189-192,194-197 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм права у поєднанні з основними правилами доказування (параграф перший глави п`ятої розділу першого ЦПК України) дає підстави зробити висновок про те, що обов`язок батька (матері) надавати матеріальну допомогу своїй дитині, яка продовжує навчання, презюмується. Батько (мати) можуть бути звільненні від такого обов`язку у разі доведеності факту неможливості надавати допомогу дитині, при цьому, зважаючи на специфіку спірних правовідносин, обов`язок доведення такого факту покладається саме на батька (мати), до яких пред`явлений позов.

По суті, апеляційна скарга повторює доводи заперечень на позов, викладених у відзиві на позов (а.с.16-19), яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Стверджуючи про незадовільний стан свого здоров`я та про пов`язані з цим значні витрати, відповідач усупереч вимогам ст.12, ст.81 ЦПК України не надав суду переконливих доказів, які б підтверджували, що визначений судом розмір аліментів є занадто обтяжливим для нього та його сім`ї.

За встановлених обставин навчання дитини за рахунок бюджету, отримання ним стипендії не може бути підставою для звільнення відповідача від сплати аліментів або ж для їх істотного зменшення.

Оскільки доводи апеляційної скарги зводяться до необхідності переоцінки доказів, апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору виконав вимоги ст.89 ЦПК України, належно оцінив надані у справу докази та зробив правильний висновок про задоволення позову.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 25 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 19 травня 2021 року

Головуючий О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов