печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Ситику Р.В.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (далі - відповідач, АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ»), в якому просить зобов`язати відповідача зарахувати позивачу у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2682/03-Ф від 04.09.2003 року грошові кошти у розмірі 70 187,00 грн., сплачені на рахунок відповідача 19.11.2013 року відповідно до квитанції № 189Н57351.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Тячівського районного суду від 20.02.2014 року у справі № 307/2922/13-ц позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 2682/03-Ф від 04.09.2003 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вказує, що у рішенні Тячівського районного суду від 20.02.2014 року у справі № 307/2922/13-ц судом було встановлено, що згідно банківської квитанції № 189Н57351 від 19.11.2013 року ОСОБА_1 у рахунок погашення кредиту перераховано на рахунок банку 20 781,00 грн., але банк відмовився отримати кошти. У подальшому рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 02.06.2014 року апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково; рішення Тячівського районного суду від 20.02.2014 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково; у рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2682/03-Ф від 04.09.2003 року, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 у розмірі 12 787,23 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 03.07.2013 року становить 102 208,33 грн., з яких: 7 385,42 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 03.07.2013 року становить 59 031,66 грн. - заборгованість за кредитом; 984,52 долари США, що за курсом Національного банку України станом на 03.07.2013 року становить 7 869,27 грн. - заборгованість по процентам та 35 307,40 грн. - пеня за порушення термінів повернення кредиту та процентів за користування кредитом, звернуто стягнення на предмет застави за договором застави № 2682/03-Ф від 05.09.2003 року, а саме: незавершений будівництвом житловий будинок, готовністю 92%, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить по 1/2 частині позичальнику ОСОБА_1 та майновому поручителю ОСОБА_2 , реалізувавши предмет застави шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою заставною ціною визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, але у будь-якому разі не менше за вартість визначену в договорі про заставу. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.11.2014 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково; рішення апеляційного суду Закарпатської області від 02.06.2014 року - скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 24.03.2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» залишено без задоволення, а рішення Тячівського районного суду від 20.02.2014 року - без змін. Зазначає, що зарахування/не зарахування банком коштів на рахунок, перерахованих позичальником на виконання умов кредитного договору, не залежить від його волі, тому заборгованість у розмірі 70 000,00 грн., яка встановлена судовими рішеннями у справі № 307/2922/13-ц виникла з вини банку через бездіяльність останнього. За таких обставин, позивач вважає, що у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 2682/03-Ф від 04.09.2003 року, а саме не зарахування на рахунок позичальника грошових коштів у розмірі 20 781,00 грн., що були перераховані ОСОБА_1 згідно банківської квитанції № 189Н57351 від 19.11.2013 року, йому було завдано збитків. Ураховуючи, що станом на 19.11.2013 року сума заборгованості за кредитним договором № 2682/03-Ф від 04.09.2003 року становила 2 600,00 доларів США (7,99 грн. за 1 долар США), тому станом 25.03.2019 року сума заборгованості становить 70 187,00 грн. (26,96 грн. за 1 долар США).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2019 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2019 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» про зобов`язання вчинити дії, та судове засіданні для розгляду справи по суті призначено на 09.07.2019 року.

12.06.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив у задоволенні позову відмовити, оскільки згідно квитанції № 189Н57351 від 19.11.2013 року позивач здійснив платіж на суму 20 781,80 грн. на свій поточний рахунок № НОМЕР_1 (призначення платежу - внесення готівки, отримувач ОСОБА_1 ). Проте відповідно до умов кредитного договору № 2682/03-Ф від 04.09.2003 року, погашення кредитної заборгованості повинно здійснюватися на позичковий рахунок № НОМЕР_2 , а погашення відсотків на рахунок № НОМЕР_3 . Згідно розрахунку заборгованості від 10.02.2015 року за кредитним договором № 2682/03-Ф від 04.09.2003 року позивач не погашав кредитну заборгованість у розмірі 20 781,80 грн. Крім того, представник відповідача просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності, визначений ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки позивачем пропущено трирічний строку звернення до суду з позовом. Також у відзиві відповідач просив розглядати справу за відсутності його представника.

01.07.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшло клопотання позивача про забезпечення його участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції з Тячівським районним судом Закарпатської області.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.07.2019 року у зв`язку із задоволенням клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, відповідно до ч. 2 ст. 240 ЦПК України, у судовому засіданні було оголошено перерву до 06.11.2019 року.

20.08.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме виписки по особистим рахункам позивача та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2682/03-Ф від 04.09.2003 року станом на 06.06.2019 року. Крім того, відповідач просив розглядати справу за відсутності представника.

06.11.2019 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 03.03.2020 року.

03.03.2020 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 10.06.2020 року.

05.06.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про зміну позовної заяви, в якій останній зазначає, що ураховуючи те, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив про перерахування позивачем грошових коштів на поточний рахунок № НОМЕР_1 (призначення платежу - внесення готівки, отримувач ОСОБА_1 ) згідно квитанції № 189Н57351 від 19.11.2013 року, то позивач вважає, що між сторонами було укладено договір банківського рахунку відповідно до ст. 1066 ЦК України. Вказує, що 15.04.2020 року він звернувся до відповідача із заявою про списання зі свого поточного рахунку залишку грошових коштів у розмірі 20 781,80 грн. на інший рахунок, проте вимоги позивача не були задоволені. Ураховуючи положення ст. 1061 ЦК України, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний з моменту укладення договору банківського вкладу перерахувати йому грошові кошти у розмірі 20 781,80 грн. та зарахувати суму відсотків зі спливом кожного кварталу у розмірі облікової ставки Національного банку України за період часу з 2013 року по 2020 рік, яка становить 55 333,00 грн. За таких обставин, позивач просить зобов`язати відповідала вчинити дію, а саме стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 55 333,00 грн.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2020 року відмовлено у прийнятті заяви позивача про зміну позовної заяви та у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 05.11.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2020 року у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 25.02.2021 року.

08.02.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 25.02.2021 року, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» про зобов`язання вчинити дії в режимі відеоконференції.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2021 року у задоволенні клопотання позивача про проведення судового засідання у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» про зобов`язання вчинити дії в режимі відеоконференції відмовлено.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2021 року у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 10.06.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2021 року у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 27.10.2021 року.

04.10.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

27.10.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, в якій представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити з викладених у відзиві підстав.

В судове засідання 27.10.2021 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, та у письмових заявах просили розглядати справу за їх відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що 04.09.2003 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком Аваль, правонаступником якого є АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (далі - Кредитор), та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) укладено кредитний договір № 2682/03-Ф (далі - Договір), відповідно до умов якого Кредитор на положеннях та умовах цього Договору надає Позичальнику кредит у розмірі 25 000,0 доларів США на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування (а. с. 29 - 30).

Відповідно до п. п. 1.2. - 1.4. Договору, кредит надається на 84 місяці з 04.09.2003 року по 03.09.2010 року. Сплата кредиту здійснюється щомісячно у розмірі 1/84 від суми отриманого кредиту, погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно. Процента ставка за користування кредитом складає 8% річних.

Як визначено у п. 4.1. Договору, Кредитор зобов`язується на умовах цього Договору відкрити Позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_2 на надати Позичальнику кредитні кошти, за умови надання Позичальником забезпечення повернення кредиту, зазначеного в п. п. 3.5. Договору.

Згідно п. п. 5.1. Договору, Позичальник зобов`язується здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу Кредитора: щомісячне часткове погашення кредиту відповідно до п. п. .1.3. цього Договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 03.09.2010 року на рахунок, зазначений в п. п. 4.1. цього Договору; щомісячно до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне користування кредитними коштами на рахунок № НОМЕР_3 .

Рішенням Тячівського районного суду від 20.02.2014 року у справі № 307/2922/13-ц позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 2682/03-Ф від 04.09.2003 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а. с. 7 - 11).

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 02.06.2014 року апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково; рішення Тячівського районного суду від 20.02.2014 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково; у рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2682/03-Ф від 04.09.2003 року, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 у розмірі 12 787,23 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 03.07.2013 року становить 102 208,33 грн., з яких: 7 385,42 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 03.07.2013 року становить 59 031,66 грн. - заборгованість за кредитом; 984,52 долари США, що за курсом Національного банку України станом на 03.07.2013 року становить 7 869,27 грн. - заборгованість по процентам та 35 307,40 грн. - пеня за порушення термінів повернення кредиту та процентів за користування кредитом, звернуто стягнення на предмет застави за договором застави № 2682/03-Ф від 05.09.2003 року, а саме: незавершений будівництвом житловий будинок, готовністю 92%, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить по 1/2 частині позичальнику ОСОБА_1 та майновому поручителю ОСОБА_2 , реалізувавши предмет застави шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою заставною ціною визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, але у будь-якому разі не менше за вартість визначену в договорі про заставу (а. с. 12 - 18).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.11.2014 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково; рішення апеляційного суду Закарпатської області від 02.06.2014 року - скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а. с. 19 - 25).

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 24.03.2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» залишено без задоволення, а рішення Тячівського районного суду від 20.02.2014 року - без змін (а. с. 26 - 28).

06.07.2020 року між ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та (далі - Кредитор), та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) укладено додаткову угоду № 2682/03-Ф до кредитного договору № 2682/03-Ф від 04.09.2003 року (далі - Додаткова угода № 2682/03-Ф від 06.07.2020 року), відповідно до умов якої строк кредиту збільшено на 22 календарні місяці, визначили нову остаточну дату повернення кредиту - 03.12.2012 року та встановили графік погашення кредиту (а. с. 31 - 32).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як визначено у ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Так, згідно квитанції № 189Н57351 від 19.11.2013 року ОСОБА_1 здійснив платіж на суму 20 781,80 грн. на поточний рахунок № НОМЕР_1 (призначення платежу - внесення готівки, отримувач ОСОБА_1 ) (а. с. 40).

Разом з тим, відповідно до умов кредитного договору № 2682/03-Ф від 04.09.2003 року, погашення кредитної заборгованості повинно здійснюватись на позичковий рахунок № НОМЕР_2 , а погашення відсотків на рахунок № НОМЕР_3 (п. п. 4.1., 5.1. Договору).

Отже, позивач самостійно визначив суму до зарахування та рахунок. Банк позбавлений права самостійно змінювати суму платежу чи рахунок на який слід зарахувати кошти.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У порушення наведених вимог позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження обґрунтування своїх позовних вимог.

Щодо посилання АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на пропуск позивачем строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Так, відповідно до п. 6 Додаткової угоди № 2682/03-Ф від 06.07.2020 року, сторони домовилися, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням кредитного договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у 70 років, отже позивачем не пропущено строк звернення до суду з позовом.

За таких обставин суд вважає, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то питання щодо розподілу судового збору судом не вирішується, а відповідачем належних доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 11, 1073 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274-279, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 11.11.2021 року.

Суддя І.В. Григоренко