Справа № 630/288/20
Провадження № 2/630/177/21
11 травня 2021 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Малихіна О.О.,
за участю секретаря Санжаровського С.С.,
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 вересня 2020 року було відкрито провадження в справі і справу було призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу судом був встановлений п`ятнадцятиденний строк, починаючи з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження в справі, для подання відзиву.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 січня 2021 року справу було передано для розгляду за підсудністю до Люботинського міського суду Харківської області, оскільки останнє відоме місце проживання відповідача ОСОБА_2 було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 12 березня 2021 року було призначено проведення судового засідання з розгляду даної справи по суті.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, але направила до суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує повністю, та просила розглянути справу за її відсутності.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 викликався шляхом надсилання засобами поштового зв`язку судової повістки за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт з судовою повісткою на ім`я ОСОБА_2 повернуто без вручення з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб була вручена судова повістка. Але відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, причини його неявки суду невідомі, відзив на позов ним не поданий. Суд розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів.
В судовому засіданні, дослідивши подані ними докази, суд встановив наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 23 січня 2018 року являється власником автомобіля Chevrolet Aveo, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , синього кольору.
Як вбачається з постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2019 року, на перехресті вул. Матюшенка, 13 в м. Харкові 02 жовтня 2019 року о 01-30 год. сталося ДТП за участю автомобіля Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який є відповідачем по даній справі. Останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так як ДТП сталося внаслідок порушення водієм п. 12.1. Правил дорожнього руху України, оскільки ОСОБА_2 не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, що б мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно ним керувати, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження.
Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду су-дами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 певна зношеність пошкодженої речі за позовами про відшкодування шкоди враховується лише у тому випадку, коли для відновлення попереднього стану речі були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих із виробництва однорідних виробів.
У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його віднов-лювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вар-тість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, детально регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (із відповідними змінами).
Згідно з вимогами цієї статті транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнан-ням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо пе-редбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.
У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП.
Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у роз-мірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам по евакуації транспортного засобу з місця ДТП.
Згідно зі ст. 1167 ЦПК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї стати.
Моральна шкода у відповідності до ст. 23 ЦК України, полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві стверджувала, що внаслідок пошкодження автомобіля їй була завдана моральної шкоди, яка полягає у порушенні налагодженого стану життя у зв`язку з відсутністю автомобіля на час його ремонту та необхідності пошуку великої суми грошових коштів на здійснення ремонту автомобіля, а також потребою відшкодування завданих збитків в судовому порядку. Але позивач належних і допустимих доказів на підтвердження того, що вона зазнала душевних страждань через дії відповідача та пошкодження автомобіля, суду не надала. Тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє в задоволенні позову.
Одночасно з цим, суд пропорційно до розміру задоволених позовних вимог стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 756,30 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 22, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-82, 139, 141, 263-265, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На заочне рішення відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_5 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя О. О. Малихін

Повний текст заочного рішення

складений 17 травня 2021 року.