Провадження № 2-з/760/536/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача грошові кошти, які є предметом позики на суму 12 500, 00 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 12 травня 2021 року складає 345 930, 00 гр.

Разом із позовом до суду надійшло клопотання позивача про забезпечення позову, в якому остання просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

-земельну ділянку: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -220; кадастровий номер - :71:056:0089; площа (га) - 2: дата державної реєстрації земельної ділянки - 12 грудня 2009 року, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки - Козеленький районний відділ Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК»: форма власності - приватна, розмір частки - 1;

-гараж: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 00: загальна площа (кв.м.) - 38.2; адреса - АДРЕСА_2; номер об`єкта в РПВН - 33032891; форма власності - приватна, розмір частки - 1.

-житловий будинок: адреса нерухомого майна АДРЕСА_1 ; загальна площа (кв.м.) - 72.7; житлова площа (кв.м.) 16.5; номер запису 2792 в книзі № 13;реєстраційний номер майна - 38203639; форма власності - приватна; розмір частки - 1; свідоцтво про право власності - б/н, 15 листопада 2012 року, виконавчий комітет Остерської міської ради.

Посилається на те, що 27 лютого 2020 року нею було передано у позику відповідачу 12 500, 00 дол. США, що підтверджується розпискою та договором між ними.

Відповідно до пункту 2.3 договору позики відповідач зобов`язувалась 15 березня 2020 року повернути 2 500, 00 дол. США та до 25 травня 2020 року - 10 000, 00 дол. США.

Грошові кошти не повернула, у зв`язку з чим не виконала взяті на себе договірні зобов`язання.

Майно, на яке просить накласти арешт, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить відповідачу на праві приватної власності.

На пропозиції мирного і досудового врегулювання спору, на дзвінки і повідомлення остання не реагує, письмові звернення, які направлено на адресу її проживання та відомі адреси місця проживання її доньок, залишила поза увагою.

Вважає, що поведінка відповідача вказує на небажання повертати кошти, у зв`язку з чим може мати місце відчуження майна, яке знаходиться у неї на праві власності, що унеможливить або ускладнить виконання судового рішення суду щодо повернення коштів.

Враховуючи викладене, просить задовольнити заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Підстави забезпечення позову врегульовано ст.149 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову застосовується, якщо їх невжиття може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, згідно з п. 1, 1-1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

За даною нормою закону однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність при цьому передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Так, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач просить накласти арешт на нерухоме майно, що знаходиться у приватній власності відповідача, а саме: земельна ділянка, будинок та гараж.

Предметом спору є стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 12 500, 00 дол. США.

З актуальної інформації із загальнодоступної мережі інтернет можна зробити висновок, що сукупна вартість вказаного майна значно перевищує ціну позову.

З урахуванням цього, суми позову, суд вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, приведене позивачем, яке належить відповідачу, не є співмірним заходом та призведе до порушення прав боржника.

Виходячи з цього, суд не знаходить підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову у приведеному позивачем вигляді.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.А.Шереметьєва