Справа №333/3264/21
У Х В А Л А

Іменем України

19 травня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Піх Ю.Р. розглянувши заяву ОСОБА_1 про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати з Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», -

В С Т А Н О В И В:

18.05.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати з Запорізького державного підприємства «Радіоприлад».

Згідно з п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2011 року якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР "Про оплату праці",Закон України від 19 жовтня 2000 року N 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати"). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. При цьому частиною другоюстатті 233 Кодексу законів про працю Українивизначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до змісту ст.ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці» (далі Закон) заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Заявник просить суд стягнути з боржника окрім заробітної плати вихідну допомогу. Але згідно з Законом такі виплати не входять до структури заробітної плати, а тому не можуть вважатися заробітною платою на відміну від компенсації за порушення строків її виплати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Так, статтею 161 ЦПК України не передбачена можливість видачі судового наказу за вимогою про стягнення вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку.

Згідно зп.п.1,3ч.1ст.165ЦПК України суддя відмовляєу видачісудового наказу,якщо заяваподана зпорушеннями вимогстатті 163цього Кодексу; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 165 ЦПК України установлено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

На підставі викладеного суддя відмовляє у видачі судового наказу у зв`язку з заявленням вимог, частина з яких не відповідає вимогам, переліченим у статті 161 ЦПК України .

Відтак, приходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 163, 165, 166, 353, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати з Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою вимогою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя: Ю.Р.Піх