СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-зз/759/39/21
ун. № 2-4436/1999
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря Кушнірчук А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: начальник відділу паспортної, реєстраційної та міграційної роботи Ленінградського РУ ГУ МВС України в м. Києві про усунення перешкод в користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих відповідно до ухвали суду від 17.05.1995 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: начальник відділу паспортної, реєстраційної та міграційної роботи Ленінградського РУ ГУ МВС України в м. Києві про усунення перешкод в користуванні власністю. В зв`язку з тим, що на даний час справа розглянута, рішення суду набрало законної сили та станом на 2021 рік виконано, проте арешт суду не скасовано, що порушує права заявника, в зв`язку з чим останній просить скасувати заходи забезпечення позову.

В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи судом повідомлялись, проте їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України, передбачено що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Суд не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Згідно статті 1 Першого протоколу від 20.03.52 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50 року, які ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

В провадженні Ленінградського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: начальник відділу паспортної, реєстраційної та міграційної роботи Ленінградського РУ ГУ МВС України в м. Києві про усунення перешкод в користуванні власністю.

Ухвалою Ленінградського районного суду м. Києва від 17.05.1995 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Ленінградського районного суду м. Києва від 01.09.1999 року, ухваленим у справі №2-4436/1999р. зобов`зано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не чинити перешкод в користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зобов`язано начальника відділу паспортної, реєстраційної та міграційної роботи Ленінградського РУ ГУ МВС України в м. Києві виписати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 разом з неповнолітнім ОСОБА_5 , 1990 р.н. з квартири АДРЕСА_1 (а.с. 2-7).

Вказане рішення суду набрало законної сили 13.09.1999 року, рішення виконане, проте арешт накладений відповідно до ухвали суду від 17.05.1995 року судом не знятий, що порушує право заявника, як власника щодо вільного користування та розпоряджання своїм майном, в зв`язку з чим заявник звернувся до суду з даною заявою про зняття арешту.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: начальник відділу паспортної, реєстраційної та міграційної роботи Ленінградського РУ ГУ МВС України в м. Києві про усунення перешкод в користуванні власністю задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , накладений згідно ухвали Ленінградського районного суду м. Києва від 17.05.1995 року у справі №2-4436/1999р. (суддя Пізняхівський Ф.М.), реєстраційний номер обтяження у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №1459525.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо (частина перша статті 355 ЦПК України) або через суд першої інстанції (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Твердохліб Ю.О.