ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/849/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Філіпчук О.В.,

учасники справи: апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2021 року (суддя Приступа Д.І.) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 09 січня 2018 року у м. Хмельницькому по вул. Свободи мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій йому заподіяно ряд тілесних ушкоджень різних ступенів важкості, а саме: забій головного мозку середнього ступеня, перелом правої скроневої кістки з переходом на основу, крововилив під тверду мозкову оболонку лівої скроневої частини головного мозку, перелом правої ключиці зі зміщенням уламків, перелом ребер справа, перелом правої стегнової кістки, садна правого плечового суглобу, садна правої кисті.

Наслідки ДТП знаходяться у причинному зв`язку з порушенням ОСОБА_1 п.18.1 правил дорожнього руху та підтверджуються вироком Хмельницького міськрайонного суду від 31 серпня 2018 року, за якими ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

ОСОБА_3 вказував, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він вимушений був звертатися за медичною допомогою та проходив стаціонарне лікування, у зв`язку з чим поніс витрати на лікування у сумі 6898,91 грн., з яких відповідачем відшкодовано йому 5000 грн.

Крім того, зазначав, що винними діями ОСОБА_1 йому завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних та фізичних стражданнях, які він переніс під час проходження лікування, та усвідомлення стану свого здоров`я, що призвело до важких душевних переживань, порушення нормальних життєвих зв`язків, що вимагають додаткових зусиль для організації свого життя.

Посилаючись на зазначене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь невідшкодовану матеріальну шкоду у розмірі 1898,91 грн. та моральну шкоду у розмірі 300 000,00 грн.

За клопотанням відповідача ОСОБА_1 протокольною ухвалою суду від 27 серпня 2020 року до участі у справі залучено співвідповідача СК «Універсальна».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 150 000 грн.

В решті позову відмовлено.

Суд виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ПрАТ «СК «Універсальна». З заявою до страхової компанії про відшкодування шкоди спричиненої в результаті даної ДТП позивач не звертався. Не заявлено також вимог до страхової компанії при зверненні позивача з позовом до суду. Встановлено, що в процесі розгляду кримінального провадження, відповідач відшкодував позивачу спричинену матеріальну шкоду в розмірі 5000 грн., а матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про інші витрати позивача на лікування, а тому позов про відшкодування з ОСОБА_1 майнової шкоди не підлягає задоволенню. В результаті ушкодження здоров`я ОСОБА_3 відчував фізичний біль і зазнав душевних страждань, а тому, враховуючи характер і тривалість страждань позивача, суд дійшов висновку про відшкодування з ОСОБА_1 на користь позивача моральної шкоди в розмірі 150000,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду в частині розміру моральної шкоди та стягнути з нього на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 40000 грн., в решті рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при визначенні розміру моральної шкоди суд не з`ясував характер правопорушення, глибину фізичних та моральних страждань позивача, стан позивача після дорожньо-транспортної пригоди, його фінансову можливість здійснити відшкодування шкоди, повне відшкодування матеріальної шкоди та щире каяття у неумисному правопорушенні. Апелянт вказував, що він з 2016 року є пенсіонером, інших доходів не отримує, має незадовільний стан здоров`я у зв`язку з чим несе значні витрати на лікування, у нього на утриманні перебувають батьки-пенсіонери, за якими він здійснює догляд, також він є платником аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_4 та надає матеріальну допомогу колишній дружині.

Крім того, зазначав, що на час вчинення ДТП його транспортний засіб був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1554203 від 02 січня 2018 року, страхова сума на одного потерпілого: за заподіяну шкоду життю та здоров`ю 200000 грн., за шкоду заподіяну майну 100000 грн. Оскільки позивач не звертався до страхової компанії із заявою про отримання страхового відшкодування відповідно до статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", цю обставину суду слід врахувати при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надійшла заява про розгляд справи без його участі. Також просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд першої інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вимоги та доводи апеляційної скарги не містять посилань щодо неправильності рішення суду в частині відмови у задоволенні позову, у зв`язку з чим в цій частині апеляційним судом рішення суду не переглядається.

Судом встановлено, що вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України від відбування основного покарання звільнено з випробуванням строком на три роки.

Вироком суду встановлено, що 09 січня 2018 року біля 18 год. 45 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Renault Scenic, д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Свободи у м. Хмельницькому, в напрямку від проспекту Миру, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований по вул. Свободи на якому знаходився пішохід ОСОБА_3 , в порушення вимог п.2.3 «б»,, п.18.1 ПДР України проявив неуважність, не вжив заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_3 скоїв на нього наїзд.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна правої кисті, які відносяться до категорії легких; перелому правої ключиці зі зміщенням уламків, перелому ребер справа (3-5подвійні по задній поверхні, 6-8 - по задній аксілярній лінії), перелому правої здухвинної кістки, уламкового перелому даху правої вертлюжної впадини з центральним вивихом головки правої стегнової кістки, садна правого плечового суглобу, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я; забою головного мозку середнього ступеню, перелому правої скроневої кістки з переходом на основу, крововиливу під тверду мозкову оболонку лівої скроневої частки головного мозку, останні з яких згідно висновку судово-медичної експертизи № 371 від 25 квітня 2018 року відносяться до категорії тяжких, як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Renault Scenic, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» - поліс № АМ/1554203 від 02.01.2018 року.

Як вбачається із матеріалів справи, та проти чого не заперечували сторони, з часу коли сталася ДПТ, ОСОБА_3 з заявою про виплату страхового відшкодування до страхової компанії не звертався.

Частиною 1 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, в тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Закон України від 1 липня 2004 року №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Із положень ст. 3 Закону №1961-ІV слідує, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону №1961-ІV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди.

При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

Суб`єктом відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.

Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик повинен виплатити потерпілому страхове відшкодування в порядку, передбаченому Законом №1961-ІV.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-ІV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , внаслідок чого потерпілому ОСОБА_3 завдано шкоди.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ «СК «Універсальна» то це товариство мало б виплатити ОСОБА_3 страхове відшкодування у межах страхової суми. Водночас, ОСОБА_1 мав би відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Статтею 23 Закону №1961-ІV встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону №1961-ІV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

В силу ст. 26-1 Закону №1961-ІV страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Як передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що особа, якій завдано збитків ушкодженням здоров`я, має право на відшкодування понесених нею витрат на лікування та завданої їй моральної шкоди.

Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого, а також їх розмір і необхідність здійснення повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами. Такими доказами можуть бути довідки медичних закладів і висновок судово-медичного експерта.

У разі завдання шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на лікування в межах страхової суми.

Потерпілому відшкодовується моральна шкода, завдана внаслідок ушкодження здоров`я. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Як встановлено судом, та не заперечувалось сторонами по справі, на відшкодування витрат на лікування ОСОБА_1 сплачено позивачу 5000,00 грн.,а тому відповідно до ст.26-1 Закону №1961-ІV ПАТ «СК «Універсальна» мала б відшкодувати ОСОБА_3 250 грн. моральної шкоди (5000?5%).

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про понесення ОСОБА_3 інших витрат на лікування.

Зібрані докази вказують на те, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 завдано моральної шкоди.

Натомість, визначаючи розмір грошового відшкодування, суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, внаслідок чого визначений ним розмір моральної шкоди є завищеним.

Так, під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 зазнав травм різних ступенів важкості, лікувався у травматологічному відділенні з 09.01.2018 року по 16.03.2018 року, відчував фізичний біль і не міг пересуватися. Група інвалідності у зв`язку з ушкодженням здоров`я, спричиненого в ДТП, не встановлювалася. ОСОБА_3 визнаний особою з інвалідністю ІІ групи ще в 2016 році. На думку суду апеляційної інстанції, враховуючи вимоги розумності та справедливості, розмір відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди слід визначити в сумі 75000,00 грн.

Зважаючи на вищезазначене, в силу ст. 1194 ЦК України з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню відшкодування у розмірі 74750,00 грн. (75000-250). Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не врахував норми чинного законодавства та неправильно визначив розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 , а тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

З огляду на викладене, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 74750 грн. моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2021 року в частині розміру моральної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) 74750 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового

Повне судове рішення складено 14 червня 2021 року.

Судді Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк