Справа № 147/1332/20
Провадження № 22-ц/801/976/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Мудрак А. М.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 рокуСправа № 147/1332/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Якименко М. М.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Савченка С. М. на ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області у складі судді Мудрака А. М. від 09 березня 2021 року про залишення позову без розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом повернення земельної ділянки,

встановив:

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, за яким просила:

-зобов`язати Приватне сільськогосподарського підприємства «Кристал» (далі ПСП «Кристал») усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що їй належить, кадастровий номер :01:003:0034, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,585 га, що розташована на території Будянської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, шляхом повернення цієї земельної ділянки;

-скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0034, здійснену на підставі договору оренди землі від 12 січня 2017 року державним реєстратором Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області Медвідь І. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23288208 від 30 липня 2015 року.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 11 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачка в позовній заяві всупереч приписам пункту 3 частини третьої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не зазначила ціну позову, яка повинна визначатися вартістю земельної ділянки, та, відповідно, не сплатила судовий збір у повному розмірі. ОСОБА_1 було надано п`ятиденний строк з моменту отримання ухвали суду щоб визначити ціну позову для позовних вимог майнового характеру, подати докази на підтвердження дійсної вартості спірного нерухомого майна та сплатити судовий збір, у разі необхідності, за вимогу майнового характеру відповідно до ставок, визначених Законом України «Про судовий збір».

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 09 березня 2021 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України через неусунення недоліків позовної заяви у визначений судом строк.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Савченко С. М. посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 09 березня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що позовна вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом витребування земельної ділянки є вимогою про виконання обов`язку в натурі (повернення належної ОСОБА_1 земельної ділянки), об`єктом вимоги є дія зобов`язаної сторони ПСП «Кристал», що не піддається грошовій оцінці, а вирішення спору не вплине на склад майна сторін спору та не змінить власника майна. Позовна заява ОСОБА_1 не позбавляє ПСП «Кристал» права власності на належне йому майно, а вимагає вчинити дії по поверненню земельної ділянки (майна), яка належить ОСОБА_1 . При цьому спір не впливає на зміну майна жодної із сторін, а тому носить немайновий характер, з якого і був сплачений судовий збір в розмірі 840 грн 80 к.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Як видно зі змісту позовної заяви предметом спору у справі є вимога власника земельної ділянки про її витребування в особи, яка нею користується на підставі договору оренди, який ОСОБА_1 не підписувала.

Основні вимоги, що пред`являються до форми та змісту позовної заяви, визначені статтями 175, 176, 177 ЦПК України.

Частиною четвертою статті 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до положень частини одинадцятої статті 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 11 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху; надано п`ятиденний строк з моменту отримання ухвали суду щоб визначити ціну позову для позовних вимог майнового характеру, подати докази на підтвердження дійсної вартості спірного нерухомого майна та сплатити судовий збір, у разі необхідності, за вимогу майнового характеру, відповідно до ставок, визначених Законом України «Про судовий збір».

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позовна вимога про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення носить майновий характер, а тому ціна позову і, відповідно, сума судового збору повинні визначатись, виходячи із вартості майна спірної земельної ділянки.

При цьому, суд першої інстанції послався на висновки, викладені в ухвалі Верховного Суду від 04 березня 2019 року у справі № 923/441/18, згідно з якими судовий збір при поданні позову підлягає сплаті виходячи із вартості спірної земельної ділянки.

Відповідно до частини тринадцятої статті 187 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 09 березня 2021 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України через неусунення недоліків позовної заяви у визначений судом строк.

З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.

Основні вимоги, що пред`являються до форми та змісту позовної заяви, визначені статтею 175 ЦПК України.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до пунктів 2, 9, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, не нижче його балансованої вартості; у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 у справі № 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці.

Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Водночас, згідно з пунктом 57 зазначеної вище постанови Великою Палатою Верховного Суду викладено висновок, згідно з яким до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що не піддається грошовій оцінці.

Як видно з матеріалів справи, правовідносини між ОСОБА_1 та ПСП «Кристал» врегульовані договором оренди землі від 12 січня 2017 року і даний спір випливає з орендних правовідносин.

Предметом позову у цій справі є вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, що належить ОСОБА_1 , шляхом повернення земельної ділянки.

При цьому, право власності на земельну ділянку, яка вказана предметом договору оренди, не оспорюється, і спір не пов`язаний з підтвердженням права на земельну ділянку.

Позовна заява обґрунтована тим, що укладений сторонами договір оренди земельної ділянки від 12 січня 2017 року ОСОБА_1 не підписувала, а відтак цей договір є нікчемним, і тому наявна підстава для витребування земельної ділянки від орендаря.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги щодо немайнового характеру позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом повернення цієї земельної ділянки, оскільки у даному випадку мають місце правовідносини сторін, які врегульовані договором оренди, який, відповідно до позовної заяви є нікчемним, а судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна може визначається з урахуванням вартості спірного майна, лише у позадоговірних зобов`язаннях.

Відтак, враховуючи викладене та з огляду на зміст спірних правовідносин, апеляційний суд дійшов висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 має немайновий характер, оскільки є вимогою про виконання обов`язку в натурі (повернення належної орендодавцеві земельної ділянки), об`єктом вимоги є дія зобов`язаної сторони, що не піддається грошовій (вартісній) оцінці, а вирішення спору не вплине на склад майна сторін спору та не змінить власника майна.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 905/105/20.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір».

У преамбулі цього Закону зазначено, що він визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").

ОСОБА_1 звернулася до суду у листопаді 2020 року, тому сума судового збору справляється у розмірі з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб визначено у розмірі 2 102 грн 00 к.

Тобто, сума судового збору, що підлягала сплаті за подання позовної заяви становила 840 грн 80 к. (2102 грн 00 к. х 0.4 = 840 грн 80 к.)

Відтак, виходячи з положень наведених норм Закону України «Про судовий збір», за подання позову у даній справі до сплати підлягав судовий збір у розмірі 840 грн 80 к.

З матеріалів справи видно, що до позовної заяви ОСОБА_1 було додано платіжну квитанцію від 10 листопада 2020 року про сплату судового збору у розмірі 840 грн 80 к., тобто дотримано вимоги чинного законодавства щодо сплати судового збору за подання позовної заяви у встановленому розмірі.

За змістом статті 379 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо при постановленні такої ухвали, суд, зокрема порушив вимоги норм процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 379 381-383 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Савченка С. М. задовільнити.

Ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 09 березня 2021 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом повернення земельної ділянки направити для продовження розгляду до Тростянецького районного суду Вінницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

(Повний текст судового рішення виготовлено 28 травня 2021 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

М. М. Якименко