КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №378/1194/20 головуючий у І інстанції: Скороход Т.Н.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Гаращенка Д.Р.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 25 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Терен», третя особа: Фермерське господарство «Гай ЛТД», про вилучення земельної ділянки та зобов`язання не чинити перешкоди у її користуванні та розпорядженні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 рокуОСОБА_1 звернулась із вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 18 лютого 2010 року ОСОБА_2 (її батьку) передано у власність земельну ділянку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, спадщину прийняла позивачка.

В грудні 2016 року від керівника ПП «Терен» Бакуна В.М. вона дізналася, що вказана земельна ділянка знаходиться в оренді ПП «Терен».

Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом 9 червня 2017 року вона (позивач) звернулась до керівника ПП «Терен» стосовно виплат грошових коштів за оренду землі, але отримала відмову.

Маючи у власності вищевказану земельну ділянку, вона уклала строкову угоду про оренду землі строком на 7 років з ФГ «Гай ЛТД» та зареєструвала її в реєстрі речових прав на майно від 23 червня 2017 року.

Вказувала, що вона, як власник земельної ділянки позбавлена можливості отримувати доходи від її використання у ФГ «Гай ЛТД», а також не може самостійно обробляти земельну ділянку, оскільки нею користується ПП «Терен».

Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд вилучити із чужого незаконного користування у ПП «Терен» земельну спірну ділянку площею, та зобов`язати ПП «Терен» не чинити їй перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 25 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивачка звернулась із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що спірна земельна ділянка знаходиться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав, що унеможливлює її виростання володільцем або ж передачу в користування іншим особам задля отримання доходу, а тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Висновки місцевого суду, щодо відсутності порушення її права відхиляє, оскільки вона звернулась із позовом, як власник спірної ділянки, задля захисту свого права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПП «Терен» вказує, що підприємство правомірно користується земельною ділянкою відповідно до укладеного договору оренди, укладеного та зареєстрованого у відповідності до норм чинного законодавства.

Крім того, зауважує, що ОСОБА_1 передала своє право володіння і користування земельною ділянкою ФГ «Гай ЛТД», тому ПП «Терен», користуючись земельною ділянкою, її прав не може порушувати, а вважає, що із вказаним позовом повинно було звертатись саме ФГ «Гай ЛТД», а не позивачка.

У судовому засіданні представники ОСОБА_1 та ПП «Терен» пітримали свої позиції.

Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що пощивач звернувся з позовом до неналежного відповідача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, з ФГ «Гай ЛТД» укладено договір оренди землі, який Ставищенською РДА зареєстрований 23 червня 2017 року (т. 1 а. с. 69-73). Строк дії речового права 7 років.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 23 вересня 2020 року відмовленов задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди на спірну земельну ділянку із ПП «Терен».

ОСОБА_2 на підставі Державного акта серії ЯЛ№444683 на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі розпорядження Ставищенської РДА № 92 від 18 лютого 2010 року, належала земельна ділянка, кадастровий № :03:001:0033 площею 7,6818 га, яка розташована на території Ставищенської селищної ради, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т. 1 а. с. 26).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, спадщину після його смерті прийняла позивач ОСОБА_1 - дочка спадкодавця, отримавши 9 червня 2017 року свідоцтво про право на спадщину за законом (т. 1 а. с. 35). Після отримання позивачем 9 червня 2017 року свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, між ОСОБА_1 та ФГ «Гай ЛТД» було укладено договір оренди, який зареєстрований Ставищенською РДА 23 червня 2017 року (т.1 а. с. 69-70, 134-138).

Після укладення 23 червня 2017 року договору оренди з ФГ «Гай ЛТД» на вищевказану земельну ділянку ОСОБА_1 звернулась до відповідача ПП «Терен» з письмовими вимогами: від 17.04.2018, 12.05.2018, 29.05.2018, 27.06.2018 про розірвання договору оренди від 29.12.2012 з причин неналежного його виконання у зв`язку з невиплатою орендної плати за 2016, 2017 роки, та про заборону в подальшому використовувати її земельну ділянку (т. 1 а. с. 36, 37, 38, 39).

Листом-повідомленням від 3 липня 2018 року ПП «Терен» повідомило позивача про укладення з ОСОБА_2 договору оренди за № 30 від 28.12.2012 р. щодо земельної ділянки з зазначенням, що орендна плата виплачена по вказаному договору ОСОБА_2 згідно умов договору, в т. ч. наперед по 2018 рік, включно, в зв`язку з чим просило позивача надати документи про правонаступництво для укладення з нею договору оренди (т. 1 а.с. 40).

Згідно з договором оренди земельної ділянки № 30 від 28.12.2012, сторонами в якому вказані ОСОБА_2 та ПП «Терен» в особі директора Бакуна М.В., земельна ділянка кадастровий № :03:001:0033 площею 7,6818 га, що належить ОСОБА_2 , передана в оренду ПП «Терен» строком на 10 років. У пункті 6 Договору установлено розмір орендної плати - 7336 грн., та зазначено, що орендна плата за бажанням Орендодавця може здійснюватись у натуральній формі. Додатком до вказаного договору є акт приймання-передачі земельної ділянки від 28 грудня 2012 року, сторонами в якому вказані також ОСОБА_2 та ПП «Терен» в особі директора Бакуна М.В. (т. 1 а.с. 58-61, 62, 63).

Вказаний договір 29 грудня 2012 року був зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Ставищенському районі Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 грудня 2012 року за № 005894.

Згідно висновку експертів за результатами судово-почеркознавчої експертизи від 06 серпня 2019 року № 19806-19808/19-32 підписи від імені ОСОБА_2 , які містяться в двох примірниках договору оренди землі б/н та № 30 від 28 грудня 2012 року у рядку «Реквізити сторін» в графі «Орендодавець» у двох примірниках акта приймання-передачі земельної ділянки до договору оренди землі від 28 грудня 2012 року та у двох примірниках додатку до договору оренди землі від 28 грудня 2012 року в графі «Орендодавець» - виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою (т. 1 а. с. 84-94). ОСОБА_2 щороку з 2012-2015 роки та наперед за 2016-2018 роки отримував від ПП «Терен» орендну плату в грошовій формі.

Крім того, із податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи ( т. 2 а. с. 145-149, 154-156) та податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (т. 2 а. с. 150-153, 157-160) судом встановлено, що ОСОБА_1 отримала від ПП Терен» орендну плату за 2019 рік в сумі 19826 грн. та за 2020 рік в сумі 23000 грн.

За змістом ст.ст.15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Негаторним є позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння (ст. 391 ЦК України). Негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним. Для подання такого позову достатньо, щоб такі дії хоча б і не позбавляли власника володіння майном, але об`єктивно порушували його права і були протиправними.

З огляду на заявлені позовні вимоги та їх обґрунтування, висновки місцевого суду, щодо неналежності обраного відповідача є помилковими, оскільки на думку позивача саме ПП «Терен» порушує його права, як власника спірної земельної ділянки.

При цьому, колегія суддів зазначає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні з огляду на наступне.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Згідно статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

ПП «Терен» користувалось спірною земельною ділянкою на підставі договору оренди земельної ділянки № 30 від 28 грудня 2012 року, укладеним із спадкодавцем позивача - ОСОБА_2 .

Вищевказаний договір є чинним та судом недійсним не визнався.

До доводів позивача з приводу невідповідності підпису орендодавця в договорі від 28 грудня 2012 року колегія суддів ставиться критично, оскільки вказаний договір, зареєстрована у відповідному порядку в Управлінні Держкомзему у Ставищенському районі Київської області,належним чином виконувався його сторонами, зокрема земельна ділянка була передана ПП «Терен» ОСОБА_2 , останній отримував кошти за користування, що встановлено рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 23 вересня 2020 року та підтверджено сторонами в судовому засіданні, в тому числі сторони погодили, що частина орендної плати була надана ОСОБА_2 в рахунок майбутньої орендної плати, крім того ОСОБА_1 також отримувала орендну плату за 2019 - 2020 рік.

Таким чином, ПП «Терен» правомірно користувалось земельною ділянкою, сплачувало орендну плату, а тому вимоги ОСОБА_1 з приводу необхідності вилучення земельної ділянки є необґрунтованими та зводяться виключно до незгоди позивача з тим, що ПП «Терен» використовувало земельну ділянку та не сплачувало орендну плату їй особисто в період 2016-2018 років, оскільки вказана оренда плата була сплачена спадкодавцю - її батьку ОСОБА_2 в 2016 році в рахунок майбутньої оплати, що підтверджуться матеріалми справи та було також встановлено в ході розгляду справи № 378/1354/18.

Враховуючи, що суд першої інстанції прийшов до правильно висновку про відмову в задоволенні позову, але невірно зазначив підстави, апеляційний суд змінює судове рішення, але виключно у частині правового обґрунтування мотивів його прийняття.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 25 червня 2021 року про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Терен», третя особа: Фермерське господарство «Гай ЛТД», про вилучення земельної ділянки та зобов`язання не чинити перешкоди у її користуванні та розпорядженні змінити, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «16» листопада 2021 року.

Головуючий

Судді: