К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
У Х В А Л А

14 травня 2021 року місто Київ

справа № 2-496/1

апеляційне провадження № 22-ц/824/6141/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 лютого 2011 року у справі за позовом акціонерного товариства "УКРСИББАНК" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У грудні 2010 року ПАТ "УкрСиббанк", правонаступником якого є АТ "УКРСИББАНК", звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 лютого 2011 рокупозов ПАТ "УкрСиббанк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 298 914, 72 доларів США, що за курсом НБУ становить 2 366 717 грн. 08 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ "УкрСиббанк" судові витрати в розмірі 1 820 грн.

22 січня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане судове рішення. Одночасно скаржник просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що про існування даної судової справи йому стало відомо в грудні 2020 року під час ознайомлення з матеріалами зведеного виконавчого провадження № 60613493, яке перебуває на виконанні в Києво-Святошинському РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ). Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 лютого 2011 року він не отримував, а з матеріалами цивільної справи та текстом судового рішення представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ознайомився лише 23 грудня 2020 року в архіві Дніпровського районного суду міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано скаржнику строк на усунення недоліків

апеляційної скарги, а саме: подати докази ознайомлення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 з матеріалами цивільної справи, відповідно і оскаржуваним судовим рішенням; доплатити судовий збір; навести інші причини поважності пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

11 травня 2021 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків апеляційної скарги.

Перевіривши доводи особи, яка подала апеляційну скаргу щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду та матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.

Відповідно до частини 1, пункту 2 частини 2 статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Разом з тим, апеляційна скарга на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 лютого 2011 року подана 22 січня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Доводи скаржника про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягають.

Як убачається з матеріалів справи, останнім відомим зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 було: АДРЕСА_1 .

На вказану адресу судом направлялися повістки про виклик до суду (а.с.43,48,49).

Згідно відповіді адресного бюро міста Суми від 17 січня 2011 року ОСОБА_1 знятий з реєстрації з 31 травня 2006 року за адресою: АДРЕСА_1 , та вибув до міста Києва (а.с.50).

Згідно відповіді адресного бюро міста Києва від 22 лютого 2011 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.59).

З тексту рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 лютого 2011 року убачається, що відповідачі не з`явилися в судове засідання (призначене на 25 лютого 2011 року), однак надали суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, позов визнали в повному обсязі (а.с. 61 абзац 5 описової частини рішення).

Відповідні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 містяться в матеріалах справи (а.с. 57, 58).

Наведені докази, які оцінені судом першої інстанції та відображені у судовому рішенні, дають підстави для висновку, що відповідач ОСОБА_1 був обізнаний про

дату, час та місце судового розгляду даної справи, та подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дотримання процесуальних строків, зокрема, строків на апеляційне оскарження, є складовою принципу юридичної визначеності, який є одним з фундаментальних аспектів верховенства права, на чому неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною 1 статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних

норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Дія 97" проти України від 21 жовтня 2010 року).

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд судом першої інстанції даної справи, підтвердженням чого є його письмова заява про розгляд справи у його відсутність, суд апеляційної інстанції критично ставиться до посилання ОСОБА_1 , що про наявність даного судового провадження йому стало відомо лише у грудні 2020 року.

Отже, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою про оскарження рішення суду першої інстанції після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, виключення, передбачені частиною 2 статті 358 ЦПК України, відсутні, а тому колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 358 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 лютого 2011 року.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 лютого 2011 року у справі за позовом акціонерного товариства "УКРСИББАНК" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: