Справа № 588/525/20
провадження № 8/588/1/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2021 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретарів судового засідання Безкоровайної А.С., Горлянд С.В., представників позивача Золотько О.В., відповідачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Буймерське господарство» до ОСОБА_3 , Тростянецької районної державної нотаріальної контори Тростянецького районного нотаріального округу Сумської області, Буймерської сільської ради Тростянецького району Сумської області, державного реєстратора відділу реєстрації апарату Тростянецької міської ради Сумської області МАНЧЕНКО Ольги Олександрівни, державного реєстратора відділу реєстрації апарату Тростянецької міської ради Сумської області ШКУРАТ Дар`ї Олегівни, приватного нотаріуса Лебединського міського нотаріального округу Сумської області ФУРДИЛОВА Юрія Вікторовича, Товариство з обмеженою відповідальністю «Пролісок», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тростянецька районна державна адміністрація Сумської області,
про визнання недійсним свідоцтва про права на спадщину за заповітом, визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним та скасування реєстрації права приватної власності на земельні ділянки та визнання недійсним договору,
У С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог та доводів заявника
Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Буймерське господарство» (далі позивач, ТОВ «Буймерське господарство») у квітні 2020 року звернулося до суду з указаним позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення і зміну предмету позову просило суд:
1) визнати недійсним з моменту оформлення, нотаріального посвідчення, видання та внесення відомостей до державних реєстрів, свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ННМ №532075 від 18.12.2018 року виданого державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Воропаєм Валерієм Вікторовичем;
2) визнати незаконним та скасувати рішення Буймерської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 22.02.2019 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надану у власність»;
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 26.10.2020 року, яке залишено без змін постановою Сумського апеляційного суду від 28.01.2021 року, у задоволенні позову ТОВ «Буймерське господарство» відмовлено повністю.

У березні 2021 року позивач звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26.10.2020 року у цій справі за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що 22.02.2021 до позивача звернулась ОСОБА_5 , яка представляє інтереси ОСОБА_6 , з метою з`ясування інформації про земельну частку (пай), що належав ОСОБА_7 . ОСОБА_5 повідомила, що ОСОБА_6 , яка проживає у Російській Федерації, є онукою ОСОБА_7 та донькою сина останньої ОСОБА_8 , який помер. Також ОСОБА_5 повідомила, що після смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_7 продажем домоволодіння, що належало ОСОБА_9 та його родині, займався їх син ОСОБА_10 , який також вже помер.

Викладені обставини за версією ТОВ «Буймерське господарство» вказують на те, що відповідачка ОСОБА_1 під час розгляду справи увела в оману суд, посилаючись на те, що спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняв її дід та брат померлої ОСОБА_11 , оскільки за версією представників позивача насправді спадщину після смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_7 прийняв їх син ОСОБА_10 ОСОБА_1 в судовому засіданні не зазначила яким саме майном міг розпорядитись ОСОБА_11 , який за твердженням представників позивача не користувався будинком спадкодавиці, проживав у іншому місці, не користувався земельною часткою (паєм), не отримав сертифікат на земельну частку (пай).

ОСОБА_1 не могла не знати і не повідомила суд, що саме син ОСОБА_10 прийняв спадщину після смерті батьків, оскільки вона за його дорученням, а не за вказівкою діда ОСОБА_11 , здійснила продаж будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Ураховуючи викладене, позивач вважає, що указані обставини є істотними для постановлення рішення у цій справі, які не були і не могли бути відомі позивачу, оскільки такі обставини свідчать про неприйняття ОСОБА_11 спадщини після смерті сестри ОСОБА_7 .

Посилаючись на указані доводи, позивач просить суд скасувати рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26.10.2020 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Буймерське господарство» задовольнити у повному обсязі.

Короткий зміст позиції відповідачів

Відповідачка ОСОБА_13 та її представник адвокат Василець С.О. заперечили проти задоволення заяви про перегляд рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26.10.2020 року за нововиявленими обставини, просили відмовити в її задоволенні. За змістом поданого відзиву представник відповідачки ОСОБА_2 посилався на те, що ОСОБА_7 померла пізніше свого чоловіка і після її смерті по АДРЕСА_1 зареєстрованих не значилось. Після її смерті спадкоємцями першої черги за законом могли бути її сини ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , хоча доказів таких родинних відносин не надано. Доказів того, що після смерті ОСОБА_7 прийняли спадщину інші спадкоємці, крім її брата ОСОБА_11 , позивачем не подано. Немає доказів прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті її дядька ОСОБА_10 . Відповідно до статті 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Крім того, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилався на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які раніше не могли бути доступні позивачеві, але вони могли призвести до іншого результату судового розгляду. У заяві на думку представника відповідачки ОСОБА_2 позивач посилається на обставини, які виходять за межі підстав позову. Представник відповідачки вважав, що після смерті ОСОБА_9 спадщину прийняв ОСОБА_10 , отримавши свідоцтво про право на спадщину на будинок у с.Скрягівка, який належав померлому батьку, він реалізував його за допомогою ОСОБА_1 , яка діяла від його імені при укладенні договору купівлі-продажу у 1997 році. При цьому після смерті ОСОБА_7 , яка померла після свого чоловіка спадщину, прийняв вже її рідний брат ОСОБА_11 . Доказів прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 іншими спадкоємцями, у тому числі ОСОБА_10 позивачем не надано. ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що після смерті ОСОБА_9 повідомила ОСОБА_10 про смерть батька, який приїхав на його поховання з м.Сергієв Посад, де він постійно проживав. Інший син ОСОБА_9 . ОСОБА_14 не зміг приїхати на похорони батька з м.Владивосток. ОСОБА_1 повідомила, що після похорон ОСОБА_10 надав їй довіреність для того, щоб вона реалізувала будинок у с.Скрягівка, який він успадкував після смерті свого батька ОСОБА_9 ОСОБА_1 , при цьому стверджувала, що після смерті ОСОБА_7 , яка померла після свого чоловіка спадщину прийняв дід відповідачки ОСОБА_11 . Чи був ОСОБА_10 на похованні матері не пам`ятає, стверджувала, що він казав, щоб з питань розпорядження її майном звертались до діда ОСОБА_15 .

Приватний нотаріус Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдилов Ю.В. вважав, що підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 04.07.2019, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "Пролісок", а також скасування прийнятих ним рішень немає, тому просив відмовити у задоволенні вимог ТОВ «Буймерське господарство».

Інші відповідачі до суду не надали відзив.

2.Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Частиною 1 статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Частиною 2 статті 423 ЦПК України визначено перелік підстав для перегляду рішення, постанови або ухвали суду у зв`язку з нововиявленими обставинами.

У заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами заявник вказав на наявність підстав для такого перегляду, передбачених пункт 1 частини 2 статті 423 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина 4 та 5 статті 423 ЦПК України).

Отже, перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини 2 статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Як установлено під час розгляду цієї справи по суті ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Скрягівка Тростянецького району Сумської області (а.с.131 том 2).

На ім`я ОСОБА_7 16.09.1996 року був виданий Сертифікат на право на земельну часку (пай) серії СМ № 0094672 на земельну частку (пай).

Після смерті ОСОБА_7 спадкова справа не була заведена (а.с.99, 100 том 2).

Між позивачем та Тростянецькою районною державною адміністрацією 26.06.2018 року був укладений договір оренди землі, за умовами якого позивачу було передано у строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (невитребувані земельні частки (паї)), у тому числі земельної ділянки, яка належала ОСОБА_7 .

Після укладення позивачем указаного Договору оренди землі від 26.06.2018 року на підставі заяви ОСОБА_1 від 18.12.2018 року державним нотаріусом Воропай В.В. 18.12.2018 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія ННМ № 532075 на ім`я ОСОБА_1 як спадкоємиці ОСОБА_11 на земельні частку (пай) розміром 4,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) по САПТЗТ ім.Карла Маркса, яка належала його сестрі ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Сертифікату на право на земельну часку (пай) серії СМ № 0094672 (а.с.32 том 1).

Як на одну з підстав для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія ННМ № 532075 від 18.12.2018 на ім`я ОСОБА_1 представники позивача посилались на відсутність доказів прийняття ОСОБА_11 відповідно до вимог статті 549 ЦК УРСР спадщини після смерті сестри ОСОБА_7 , що як наслідок свідчить про відсутність права ОСОБА_1 на спадкування майна ОСОБА_7 , право на яке на думку позивача не перейшло до її діда.

Доказом вступу ОСОБА_11 у фактичне володіння та управління спадковим майном ОСОБА_7 судом визнана довідка виконавчого комітету Буймерської сільської ради від 06.11.2018 року № 425, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 479, в якій вказано, що після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняв, але юридично не оформив її брат ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відповідно до пункту є належним доказом такої обставини відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 року № 18/5, що діяла на час відкриття спадщини ОСОБА_7 (а.с.133 том 2).

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26.10.2020 року також мотивовано тим, що позивач належних та допустимих доказів на спростування відомостей викладених у довідці виконавчого комітету Буймерської сільської ради від 06.11.2018 року № 425 стосовно прийняття ОСОБА_11 спадщини після смерті сестри ОСОБА_7 не надав.

У заяві про перегляд за нововиявленими обставинами та під час її судового розгляду представники позивача ОСОБА_16 та ОСОБА_17 посилались на те, що із заяви ОСОБА_5 від 22.02.2021 ТОВ «Буймерське господарство» дізналось обставини, які є істотними для справи, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі позивачу.

Так, у зверненні ОСОБА_5 від 22.02.2021 до директора ТОВ «Буймерське господарство» ОСОБА_16 остання повідомила, що є хрещеною матір`ю ОСОБА_6 , яка є онукою ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та донькою сина останніх - ОСОБА_8 . ОСОБА_6 на цей час проживає у м.Владивосток Російської Федерації. Оскільки її батько ОСОБА_14 та його рідний брат ОСОБА_10 померли, а у останнього дітей не було, то ОСОБА_5 вважала, що єдиними спадкоємцями можуть бути діти ОСОБА_8 . ОСОБА_5 за дорученням Садової Олесі Вікторівни просила надати інформацію про земельний пай, який належав її рідним у с.Скрягівка (а.с.7).

Допитана за клопотанням сторони позивача в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона підтримує відносини з кумою ОСОБА_18 , яка є матір`ю ОСОБА_6 , і які вже значний час проживають у м.Владивосток. Вони ніколи не спілкувались про земельні паї, але ОСОБА_19 нещодавно попросила дізнатись інформацію про паї її свекра та свекрухи ОСОБА_9 та ОСОБА_7 . Саме тому ОСОБА_5 у лютому 2021 року звернулась до ТОВ «Буймерське господарство», яке, як їй вказали у сільській раді орендує ці земельні ділянки. ОСОБА_5 також повідомила, що проживала по-сусідству у с.Скрягівка з ОСОБА_9 та його дружиною ОСОБА_7 ОСОБА_5 відомо, що їх сини у 1980 роках виїхали на постійне місце проживання на територію Росії. І ОСОБА_8 , і ОСОБА_10 на цей час вже померли. На момент смерті ОСОБА_7 свідок була у декретній відпустці та їздила періодично з м.Суми до АДРЕСА_1 жили ОСОБА_9 , який помер першим, його дружина ОСОБА_7 , яка сама залишилась жити після чоловіка, тримала господарство. Після смерті ОСОБА_7 мати свідка запрошувала ОСОБА_10 до себе ночувати, тому що хвилювались за нього, оскільки батьки померли при незвичайний обставинах за короткий термін (батько повісився, а мати отруїлась). Після смерті обох батьків ОСОБА_10 продав родині свідка циркулярку. Про розпорядження іншим майном свідку особисто нічого не відомо, знають сусіди, бо вона у с.Скрягівці на той час то жила, то не жила. У будинку по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7 оселилась ОСОБА_20 , через який саме час вона стала жити не пам`ятає.

Допитаний як свідок ОСОБА_21 суду показав, що є старостою з 18.12.2020 Буймерського старостинського округу, знав з дитинства ОСОБА_12 та його дружину ОСОБА_7 , оскільки проживав по-сусідству. Після їх смерті будинок по АДРЕСА_1 купила ОСОБА_22 . Коли помер ОСОБА_9 шляхом повішення, він як дільничний, виїжджав на пригоду. Його син ОСОБА_10 , який жив під ОСОБА_23 , приїжджав на поховання, але після похорон не встиг поїхати, оскільки невдовзі померла і його мати ОСОБА_24 . Кому і що ОСОБА_10 з майна батьків продав чи роздав конкретно не знає, пам`ятає про продаж ним циркулярки, у ОСОБА_9 багато чого було у господарстві. Чи розпоряджався майном ОСОБА_7 її брат ОСОБА_11 свідок не чув. У погосподарському обліку по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_7 записи про реєстрацію інших осіб відсутні.

З довідки Тростянецької міської ради від 01.03.2021 № 8 (а.с.11) та матеріалів інвентарної справи домогосподарства по АДРЕСА_1 установлено, що власником указаного нерухомого майна був ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після його смерті указане майно на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.1997 року успадкував його син ОСОБА_10 , мешканець м.Сергієв Посад Московської області (аркуш 17 інвентарної справи).

На підставі договору купівлі-продажу від 11.11.1997 року, посвідченого державним нотаріусом, укладеного ОСОБА_1 , від імені ОСОБА_10 , останній продав, а ОСОБА_25 придбала житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 (а.с.20 інвентарної справи).

Зазначені письмові докази дійсно підтверджують факт прийняття ОСОБА_10 спадщини після смерті свого батька ОСОБА_9 та факт набуття ним права власності на належне батькові нерухоме майно, яким він після набуття права власності на нього розпорядився вже як своїм шляхом уповноваження ОСОБА_1 на укладення від його імені договору купівлі-продажу.

Доводи представників позивача про те, що указані письмові докази, показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_21 спростовують відомості, викладені у довідці виконавчого комітету Буймерської сільської ради від 06.11.2018 року № 425 стосовно прийняття ОСОБА_11 спадщини після смерті сестри ОСОБА_7 та доводять підстави для скасування рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26.10.2020 року суд відхиляє зважаючи на такі мотиви.

У судовому засіданні 26.10.2020 року, за підсумками якого було ухвалено рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26.10.2020 року, у своїй промові під час судових дебатів, що зафіксовано на аудіофайлі 20201026_154602 з 26 хв. 34 сек. звукозапису судового засідання, представник позивача заявила, що до Товариства, хоча із запізненням, але надійшла інформація, що ОСОБА_7 була одружена, у неї було двоє синів ОСОБА_14 і ОСОБА_10 , і на час смерті ОСОБА_7 вони були живі і на той час проживали у Росії. Ці відомості представник позивача повідомила суду для оцінки правдивості пояснень ОСОБА_1 про прийняття спадщини ОСОБА_7 її дідом ОСОБА_11 .

Отже, указаний звукозапис судового засідання 26.10.2020 вказує на те, що обставини, які викладені у заяві ОСОБА_5 від 22.02.2021, на яку ТОВ «Буймерське господарство» посилається як на джерело отримання відомостей про нововиявлені обставини, були відомі позивачу ще до закінчення судового розгляду справи. Письмові докази додані позивачем до заяви про перегляд за нововиявленими обставинами могли бути надані суду під час судового розгляду справи по суті або ініційовано їх витребування у порядку, визначеному статтею 84 ЦПК України як це було зроблена при підготовці заяви про перегляд рішення за нововиявленим обставинами. Доказів того, що такі докази не були доступні позивачу раніше не надано.

Крім того, у мотивувальній частині рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26.10.2020 є такий висновок суду: «Твердження представників позивача про те, що у ОСОБА_7 були діти, а також обставин прийняття ними спадщини відповідно до вимог статті 549 ЦК УРСР не доведено належними доказами».

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270 та від 03 квітня 2018 року у справі № 477/1012/14-а.

Таким чином, фактично позивач, звертаючись із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, намагається домогтись нового розгляду справи, переоцінки доказів судом та фактично надає докази не нововиявлених обставин, а нові докази обставин, які були відомі позивачу до завершення судового розгляду, але визнані судом недоведеними.

Зазначене не дає підстав згідно з пунктом 1 частини 2 статті 423 ЦПК України для перегляду рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26.10.2020 року за нововиявленими обставинами, інакше це призвело б до порушення принципу юридичної визначеності, який передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла переглядати остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заяву ТОВ «Буймерське господарство» про перегляд рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26.10.2020 року за нововиявленими обставинами слід залишити без задоволення.

Керуючись вимогами статей 423, 424, 429, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Буймерське господарство» про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26.10.2020 року у цивільній справі № 588/525/20 - залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду безпосередньо або через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали складено 17.05.2021 року.

Суддя М. В. Щербаченко