Справа № 161/87/21
Провадження № 2/161/1324/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 травня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Чигринюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

05.01.2021 року АТ «Кредобанк» через свого представника звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою в обґрунтування вказавши, що 04.03.2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-175337, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 69230,00 грн. Відповідач була ознайомлена, прийняла усі умови договору, зобов`язувалася їх виконувати. На дату подання позовної заяви до суду заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 не погашена. Загальна сума заборгованості станом на 21.12.2020 рік за кредитним договором № CL-175337 від 04.03.2019 року становить 105212,58 грн. та складається з: 65495,42 гривень - сума заборгованості за кредитом; 38014,90 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1702,26 грн. - пеня. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 105212,58 грн., а також судові витрати по справі, з яких: 2102 грн. судового збору та 13677,64 грн. на правничу допомогу.

Представник позивача до початку судового засідання подала на електронну адресу суду клопотання з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 96-98).

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Як встановлено судом, 04.03.2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-175337, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 69230,00 грн. Відповідач була ознайомлена, прийняла усі умови договору, зобов`язувалася їх виконувати (а.с. 8-23).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Судом також встановлено, ОСОБА_1 не належним чином виконувала взяті на себе кредитні зобов`язання за кредитним договором № CL-175337 від 04.03.2019 року, у зв`язку з чим у неї станом на 21.12.2020 рік виникла заборгованість перед АТ «Кредобанк» в розмірі 105212,58 грн. з яких: 65495,42 гривень - сума заборгованості за кредитом; 38014,90 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1702,26 грн. - пеня. (а.с. 40-42).

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Аналогічні положення містяться у ст. 1056-1 ЦК України, у якій вказано, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.?

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

20.10.2020 року та 20.11.2020 року АТ «Кредобанк» на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимоги щодо дострокового погашення заборгованості, які відповідачкою були проігноровані (а.с. 31-38).

Станом на дату подання позовної заяви до суду заборгованість за № CL-175337 від 04.03.2019 року відповідачкою не погашена.

Враховуючи наведене, суд вважає заявлені АТ «Кредобанк» позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Із наведеного вище слідує, що сторона, яка заявляє вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язана надати відповідні докази, які у причинно-наслідковому зв`язку підтверджують затрачений час на правову допомогу, надану в справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та фактичну передачу виконаних адвокатом робіт, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Судом встановлено, що 11.04.2019 року між АТ «Кредобанк», як Клієнтом, та АО «СмартЛюкс» було укладено договір, згідно якого адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання здійснювати представництво інтересів клієнта на довгостроковій основі.

Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи становлять 13677,64 грн. з яких: 2500 грн. - на надання правової інформації, консультації та роз`яснень з правових питань; 2500 грн. - аналіз судової практики щодо стягнення заборгованості за кредитним договором; 3500 грн. - складення та подання (відправка) до суду позовної заяви; 3500 грн. - складення процесуальних документів під час здійснення судового провадження; 1677,64 грн. - участь в судових засіданнях.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13677,64 грн. є належним чином обґрунтованими та такими, які відповідають принципам розумності та справедливості.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд також виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із наведеного слідує, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в сумі 13677,64 грн. та по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. підлягають компенсації йому, в зв`язку із задоволенням позову, за рахунок відповідача.

На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 610, 615, 1050, 1054 України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 247, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за Кредитним договором № CL-175337 від 04.03.2019 року в загальному розмірі 105212 (сто п`ять тисяч двісті дванадцять) гривень 58 копійок, що складається з: 65495,42 гривень - сума заборгованості за кредитом; 38014,90 гривень - сума заборгованості за відсотками; 1702,26 гривень - пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13677 (тринадцять тисяч шістсот сімдесят сім) гривень 64 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному обсязі складено 24 травня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська