Справа № 758/6157/19
Провадження № 2/758/1610/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Скрипник О. Г. ,

за участю секретаря судового засідання - Дукач А.А.

представник позивача: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої затопленням квартири.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 28.09.2016 р. Після набуття права власності на квартиру, ним було зроблено капітальний ремонт з використанням дорогих будівельних матеріалів. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_3, розташованої поверхом вище квартири АДРЕСА_1 .

28.02.2019 року з вини відповідача сталося залиття квартири, належної на праві власності позивачу, внаслідок чого позивачу були заподіяні збитки.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири у розмірі 7 969, 0 грн; моральну шкоду у розмірі 4000, 0 грн, всього - 11 969, 0 грн. крім цього, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 1536, 80 грн; витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000, 0 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач позову не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суду пояснив, що квартира АДРЕСА_3 розташована не над квартирою позивача, відділена від його квартири капітальною стіною біля одного метра, що в любому випадку унеможливлює попадання води з квартири відповідача в квартиру позивача. Оскільки затоплення сталося не з його вини, просив позов залишити без задоволення.

Заслухавши думку представника позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 28.09.2016 р. Після набуття права власності на квартиру, ним було зроблено капітальний ремонт квартири.

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_3 , розташованої поверхом вище квартири АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи убачається, що 28.02.2019 року з вини власника квартири АДРЕСА_3 сталося залиття квартири АДРЕСА_1 , розташованої поверхом нижче, внаслідок чого позивачу були заподіяні збитки.

Згідно Акту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду» від 28.02.2019 р., залиття в квартирі АДРЕСА_1 сталося з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 через самостійно проведену заміну розводки сан вузла мешканцями квартири АДРЕСА_3 . На момент обстеження вентиль стояка перебував в належному стані.

Згідно статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Статтею 10 Житлового кодексу України визначено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

У відповідності до статті 151 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати і порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.

Додатком 4 до вказаних Правил встановлено форму акта, з якої вбачається, що в ньому повинно бути відображено: дату складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Відповідно до Звіту №26/12 про оцінку збитків від 03.04.2019 року , розмір матеріальних збитків, який завдано ОСОБА_3 в результаті залиття квартири АДРЕСА_1 станом на момент складання даного звіту становить 6 169, 00 грн.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, умовою покладення на відповідача відповідальності за шкоду, завдану позивачу, є наявність вини останньої у спричиненні вказаної шкоди.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З наведених підстав, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 6 169, 0 грн грн., оскільки судом встановлено, що саме з його вини сталося залиття, внаслідок чого належне позивачу майно було пошкоджено, тобто між діями відповідача та спричиненням шкоди позивачу є безпосередній причинний зв`язок, тому відповідач має відшкодувати спричинену шкоду.

Доводи відповідача викладені в запереченнях, про те що залиття квартири сталося не не з його вини, спростовуються матеріалами справи. Покази свідка ОСОБА_5 суд до уваги не бере, оскільки вони ні підтверджують, ні спростовують обставини, що стосуються предмета доказування по справі.

З приводу відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Так, відповідач оцінює моральну шкоду, спричинену йому залиттям квартири у розмірі 4000 грн., мотивуючи тим, що неправомірні дії відповідача призвели до душевних страждань позивача та стану постійного стресу, порушення звичних комфортних умов проживання останнього, спричиняє позивачу не лише моральні страждання, а ще й змушує звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу та емоційних затрат, що негативно впливає на здоров`я. Позивач змушений переробляти ремонт, що потребує багато зусиль і здоров`я, а також спричиняє певні незручності та значні матеріальні витрати.

Статтею 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я тощо.

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При цьому у відповідності до абзацу 2 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача та його родини, тривале знаходження в стані стресу, та зниження якості проживання, небажання відповідача добровільно відшкодувати завдану шкоду, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що в рахунок відшкодування моральної шкоди достатнім і необхідним буде стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн.

Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Так, згідно частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тобто, у відповідності до статті 141 ЦПК України, суд присуджує позивачеві понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 1536, 80 грн , витрати на проведення експертного дослідження - 1800, 0 грн та витрати на правову допомогу -10 000, 0 грн.

Керуючись статтями 4, 5, 11-13, 43, 76-77, 81, 83, 141, 263-265 ЦПК України 3, 15-16, 23, 383, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. 151 ЖК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 матеріальну шкоду у розмірі 6169, 0 грн, вартість проведеного експертного дослідження - 1800, 0 грн; моральну шкоду - 2000, 0 грн;

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000, 0 грн;

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 1536 грн 80коп.

Решту позовних вимог - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О. Г. Скрипник