1Справа № 335/4457/21 6/335/159/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2021 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участі секретаря судового засідання Шутіної Г.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, 107Б, заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа публічне акціонерне товариство «ОТП БАНК», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2010 в цивільній справі № 2-2334/2010 задоволені в повному обсязі позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк», внаслідок чого зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» стягнуто заборгованість за кредитною угодою № CNL200/294/2006 від 06.04.2006 загальним розміром 186 851,67 грн., витрати по сплаті судового збору розміром 1 700,00 грн та витрати ІТЗ розміром 120,00 грн. (а.с. 7).

10.11.2011 за вказаним рішенням було видано виконавчий лист № 2-2334/2010 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» вищезазначеної заборгованості (а.с. 4).

26.04.2021 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яка мотивована тим, що 16.04.2021 він отримав поштою постанову державного виконавця Вознесенівського відділу виконавчої служби м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відкриття виконавчого провадження № 58500014 від 28.02.2019. Заявник вважає, що вказаний виконавчий лист необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки стягувач пропустив строк його пред`явлення до виконання, що свідчить про відсутність у нього обов`язку із виконання рішення. Так, у виконавчому листі зазначено строк його пред`явлення до виконання 19.12.2012. Згідно з відмітками державного виконавця у виконавчому листі, його неодноразово повертали стягувачу, а саме: 04.06.2014 на підставі п. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»; 12.11.2014 на підставі п. 10 ст. 49 вказаного Закону; 11.06.2015 на підставі п. 5 ст. 47 вказаного Закону; 04.10.2016 на підставі п. 1 ст. 26 вказаного Закону, згідно з яким виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Тому, вочевидь, стягувач звертався до виконавчої служби без відповідної заяви, а отже державний виконавець не відкривав виконавче провадження в жовтні 2016 р. Таким чином, з дати останнього повернення виконавчого листа стягувачеві 11.06.2015 до дати відкриття виконавчого провадження 28.02.2019 пройшло більше трьох років, що свідчить про пропуск стягувачем строку звернення виконавчого документа до виконання, визначеного ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, стягувач мав звернутись до суду із заявою про поновлення цього строку. Крім того, заявник подав скаргу на постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.02.2019, оскільки державним виконавцем та стягувачем безпідставно визначено місце виконання рішення, оскільки заявник проживав за адресою: АДРЕСА_1 , тобто в іншому районі міста. Крім незаконного відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем перевищено повноваження та прийнято постанову від 15.02.2021 про арешт коштів боржника. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 2-2334/2010, виданий 10.11.2011 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя (а.с. 12).

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 10).

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяві, тому суд вважав за можливе розглянути заяву за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

На підставі частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У даному випадку боржник просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 2-2334/2010, виданий на підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2010 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитною угодою № CNL200/294/2006 від 06.04.2006 загальним розміром 186 851,67 грн., витрати по сплаті судового збору розміром 1 700,00 грн та витрати ІТЗ розміром 120,00 грн. з підстави пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З долученої до заяви копії виконавчого листа № 2-2334/2010 випливає, що у ньому вказано строк його пред`явлення до виконання до 19.12.2012. Разом із тим, даний виконавчий лист містить такі відмітки про його повернення: 04.06.2014 на підставі п. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»; 12.11.2014 на підставі п. 10 ст. 49 вказаного Закону; 11.06.2015 на підставі п. 5 ст. 47 вказаного Закону; 04.10.2016 на підставі п. 1 ст. 26 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з ч. 4 цієї статті, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

В силу вимог ч. 5 цієї статті, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Аналогічні положення містились у ст. 12 вказаного Закону в редакції, чинній станом на 04.10.2016.

З досліджених судом матеріалів виконавчого провадження, що розміщені в автоматизованій системі виконавчих проваджень за адресою: https://asvpweb.minjust.gov.ua за ідентифікатором доступу 3Д631347В992, встановлено, що 27.02.2019 до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла заява ПАТ «ОТП Банк» про примусове виконання рішення від 22.02.2019.

Постановою державного виконавця від 28.02.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 58500014 (а.с. 3).

Таким чином, з моменту останнього повернення виконавчого листа 04.10.2016 до моменту звернення із заявою про примусове виконання виконавчого документа, яка надійшла до відділу ДВС 27.02.2019 минуло менше трьох років.

Посилання заявника на те, що підстава повернення виконавчого листа 04.10.2016 свідчить про те, що виконавче провадження не відкривалось, з урахуванням вищезазначених положень ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» не свідчить про пропуск стягувачем трирічного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки згідно з п. 1 ч. 4 цієї статті переривання вказаного строку відбувається внаслідок пред`явлення виконавчого документа до виконання, а не внаслідок відкриття виконавчого провадження.

При цьому, суд зауважує, що вказаний Закон, а також положення ст. 432 ЦПК України не визначають, що наслідком пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, як про це вказує заявник.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Аналогічне право передбачено й у ч. 1 ст. 433 ЦПК України.

Отже, у разі пропуску вказаного строку стягувач має право звернутись до суду із заявою про його поновлення.

Таким чином, доводи заяви ОСОБА_1 про відсутність обов`язку боржника у зв`язку із пропуском стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, що, на його думку, є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не заслуговують на увагу.

Також, є необґрунтованими посилання посилання боржника на оскарження постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника як на підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки ці доводи можуть бути перевірені судом виключно в межах провадження із розгляду відповідної скарги на дії та рішення державного виконавця в порядку розділу VII ЦПК України.

Отже, заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 354, 432 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа публічне акціонерне товариство «ОТП БАНК», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складання.

Ухвалу складено та підписано 8 червня 2021 р.

Суддя А.В. Шалагінова