ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3738/21 Справа № 2-3216/11 Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 2-3216/11

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2020 року, яка постановелена суддею Кобеляцькою-Шаховал І.О. в місті Нікополі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 18 листопада 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (надалі ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікатів виконавчих документів та поновлення строків пред`явлення їх до виконання.

Заява мотивована тим, що 11 травня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (надалі - АКІБ «УкрСиббанк») та фізичною особою ОСОБА_2 (надалі Боржник) укладено Кредитний договір №0. 11 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та фізичними особами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 укладено Договір поруки №0П/1 для забезпечення виконання кредитного договору.

У зв`язку з невиконанням Боржником своїх зобов`язань, передбачених кредитним договором, АКІБ «УкрСиббанк» звернувся до суду за захистом порушених прав, шляхом стягнення з відповідачів суми заборгованості за Кредитним договором.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2010 року по справі №2-3216/11 задоволено позов АКІБ «УкрСиббанк» про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № 0 від 11 травня 2007 року в розмірі 2 994 291 грн. 02 коп.

08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі за вищевказаним кредитним договором.

07 листопада 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги №2082/К, в тому числі, було відступлено право вимоги за кредитним договором № 0 від 11 травня 2007 року.

На сьогоднішній час ПАТ «Дельта Банк» не є стороною (стягувачем) у цивільній справі №2-3216/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , а отже TOB «УКРДЕБТ ПЛЮС» не має можливості користуватися набутими правами та обов`язками, і тому просив суд: замінити стягувача у цивільній справі №2-3216/11 з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» у зв`язку з переходом до TOB «УКРДЕБТ ПЛЮС» прав кредитора, відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги № 2082/К; видати ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» дублікати виконавчих листів та поновити строк пред`явлення їх до виконання.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2020 року заяву ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено частково.

Замінено стягувача у цивільній справі №2-3216/11 з ПАТ «ДельтаБанк» на його правонаступника ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», у зв`язку з переходом до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» прав кредитора, відповідно до договору купівлі - продажу прав вимоги №2082.

В інших вимогах - відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» просить скасувати ухвалу суду в частині відмови в задоволенні заяви ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання, посилаючись на те, що під час передачі документів за наслідками укладення Договору купівлі-продажу прав вимоги №2082/к від 07.11.2019 року від ПАТ «Дельта Банк» було виявлено відсутність виконавчих документів за рішенням суду від 12.09.2011 року, з чого можна зробити висновок, що виконавчі документи були втрачені. Оскільки, судові рішення підлягають виконанню, заявник вважає, що він має право на поновлення пропущеного процесуального строку для пред`явлення виконавчих листів для виконання.

У відзиві на апеляційну скаргу, який подано з порушеннями вимог ч. 4 ст. 360 ЦПК України (до відзиву не додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи), відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Шаврова Н.М. зазначають, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися та про причини своєї неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що між ПАТ «Дельта Банк», який є правонаступником стягувача АКІБ «УкрСиббанк», та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги №2082/к від 07.11.2019 року, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №0 від 11 травня 2007 року, а відтак ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» вправі звернутися до суду в порядку, що передбачений ст. 442 ЦПК України, про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвала суду першої інстанції в частині заміни стягувача у цивільній справі №2-3216/11 з ПАТ «ДельтаБанк» на його правонаступника ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», у зв`язку з переходом до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» прав кредитора, відповідно до договору купівлі - продажу прав вимоги №2082, в апеляційному порядку не оскаржується, а тому колегія суддів не перевіряє законність та обґрунтованість ухвали суду в цій частині, оскільки, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні заяви ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для поновлення ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», який є правонаступником ПАТ «Дельта Банк», не наведено та не надано доказів щодо об`єктивних, непереборних перешкод або істотних труднощів для пред`явлення виконавчого листа до виконання в установлені Законом України «Про виконавче провадження» порядку та строку, у зв`язку з чим відсутні правові підстави й для видачі дублікату виконавчого листа. При цьому, суд констатував, що питання щодо видачі дублікатів виконавчих документів та поновлення строків пред`явлення їх до виконання у цивільній справі №2-3216/11 вже розглянуто судом за зверненням ПАТ «Дельта Банк», якому було відмовлено в задоволенні такої заяви, й дане судове рішення є чинним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, чинній на момент ухвалення рішенням суду, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи -протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, виконавчий документ, виданий на підставі рішення суду в даній цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Частиною 1 ст.433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За змістом ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які, у свою чергу, оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Та підтверджені належними доказами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, у справі №2-3216/11 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 21 жовтня 2011 року стягувачу ПАТ «УкрСиббанк» було видано виконавчі листи.

08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір про відступлення права вимог за кредитами.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2014 року замінено стягувача ПАТ Укрсиббанк на ПАТ Дельта Банк (а.с.195, том 1).

26 липня 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з заявою про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа (а.с.206-212, том 1).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2016 року в задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа було відмовлено (а.с.236-237 том 1).

Не погодившись з даним рішенням, ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2016 року (а.с 2-6, том 2).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» було відхилено та ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2016 року залишено без змін (а.с.48-49, том 2).

Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» не було доведено наявність поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та не доведено сам факт втрати виконавчих документів.

07 листопада 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги №2082/К, в тому числі, було відступлено право вимоги за кредитним договором № 0 від 11 травня 2007 року.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін, виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа, мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили встановлено, що стягувачем ПАТ «Дельта Банк», без поважної причини пропущено строки пред`явлення виконавчих документів до виконання й підстави для поновлення такого строку відсутні, у зв`язку з чим й правонаступник останнього не має права на поновлення такого строку.

Крім того, необхідно зауважити й на тому, що ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» не навів в апеляційній скарзі поважних причин щодо пропуску процесуального строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, а лише посилається на обов`язковість виконання судових рішень.

Разом з тим, необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважних причин такого пропуску.

Такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №2а-12192/09/0470.

За таких обставин, суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для поновлення ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Враховуючи положення п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, відповідно до якого у разі втрати виконавчого документа суд, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції вірно відмовив у видачі дубліката виконавчого документа, так як ця вимога є похідною від вимоги про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, у задоволенні якої судом відмовлено.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 травня 2021 року

Головуючий:

Судді: