ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3886/21 Справа № 210/2452/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/2452/14-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Зубакової В.П.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2020 року, яка ухвалена суддею Ступаком С.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 17 листопада 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2014 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № KRXRRX26482432 від 01.09.2007 року, у розмірі 29179 грн. 34 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „ПриватБанк" судові витрати: судовий збір в сумі 291,79 грн.

03 серпня 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2014 року та поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення. В обґрунтування заявлених вимог відповідач зазначив, що йому не було відомо про розгляд цивільної справи відносно нього. Внаслідок неналежного повідомлення про дату та час слухання справи, він не мав змоги подати докази, які мають істотне значення для розгляду справи, заявлена банком сума заборгованості є необґрунтованою. Крім того, відповідач зазначив, що жодного розрахункового документу, які могли підтвердити видачу саме 1856,40 грн. кредитних коштів, і саме відповідачу, суду не було надано, також, посилаючись на вимоги ст. 253 ЦК України, просив застосувати строк позовної давності, оскільки згідно умов кредитного договору № KRXRRX26482432 від 01.09.2007 року, строк виконання зобов`язань становить 24 місяці і закінчується 01.09.2009 року, то відповідно і строк позовної давності рахується з наступного дня і закінчується 02.09.2012 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення від 15 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2014 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Роз`яснено порядок оскарження зазначеної ухвали.

12 січня 2021 року ОСОБА_1 оскаржив до Дніпровського апеляційного суду заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2021 року відмовлено відповідачу ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження по поданій ним апеляційній скарзі на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2014 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

12 лютого 2021 року ОСОБА_1 оскаржив до Дніпровського апеляційного суду ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2014 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення справи по суті.

Зазначає, що про існування заочного рішення він дізнався випадково від працівників виконавчої служби у 2020 році.

До цього часу, ні ухвали про відкриття провадження, ні позовної заяви, ні виклику до суду, ні самого рішення він не отримував, в зв`язку з чим, не мав можливості скористатись своїми процесуальними правами.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції виходив з ст.284 ЦПК України та послався на те, що ОСОБА_1 пропустив строк на подання зазначеної заяви. На думку відповідача, суд першої інстанції повинен був відразу вирішити питання щодо відмови у прийнятті заяви про перегляд заочного рішення з підстав пропуску строку на подання цієї заяви, а не постановляти ухвалу про прийняття до розгляду заяви про перегляд заочного рішення, тобто по суті.

Вказує, що суд першої інстанції визнав, про що зазначив в оскаржуваній ухвалі, що поштове повідомлення про розгляд справи, яке призначене на 12 червня 2014 року та документи по справі були отримані ОСОБА_1 18 червня 2014 року.

Вважає, що, як би у суду не виникли сумніви про належне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, то не було б і потреби розміщувати в засобах масової інформації оголошення про наступне засідання. Зокрема, оголошення про судове засідання, яке повинно було відбутись 15 серпня 2014 року було оприлюдненно 23 грудня 2014 року.

Наполягає, що в поштовому повідомленні про особисте його отримання, ОСОБА_1 , невідомими особами прописане лише його прізвище, замість його особистого підпису, що свідчить про неотримання ним поштового повідомлення.

Також, він не погоджується з висновком суду першої інстанції, який, посилаючись на поштове відправлення, яке повернулось до суду без вручення адресату із відміткою «за відмовою адресата від одержання» дійшов висновку, що відсутні поважні причини для поновлення відповідачу строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення та в задоволенні заяви про поновлення строку, оскільки це поштове повідомлення повернулось до суду 26 вересня 2014 року, отже, суд не володів інформацією на момент ухвалення заочного рішення, про повідомлення сторін по справі про час та місце розгляду вправи.

Посилається на постанову Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 127/2871/16.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ КБ «Приватбанк» Бродька А.І., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником пропущений, встановлений ст.284 ЦПК України, строк, а причини пропуску строку не є поважними та спростовуються матеріалами справи, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2014 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № KRXRRX26482432 від 01.09.2007 року, у розмірі 29179 грн. 34 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „ПриватБанк" судові витрати: судовий збір в сумі 291,79 грн ( а.с. 27-29).

Відповідач ОСОБА_1 отримав ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками та судову повістку про виклик до суду на 12 червня 2014 року - 18 червня 2014 року (а.с. 22).

Відповідно довідки від 12.06.2014 року, у зв`язку з неявкою в судове засідання 12 червня 2014 року сторін у справі, судом було відкладено розгляд справи на 15 серпня 2014 року

В матеріалах справи міститься поштове відправлення, про виклик ОСОБА_1 до суду на 15 серпня 2014 року, яке повернулось з відділення пошти з відміткою «За відмовою адресата від одержання», відповідач ОСОБА_1 відмовився отримувати адресоване йому поштове відправлення. (а.с. 31-32).

Також, матеріали справи містять оголошення у газеті «Вісті Придніпров`я» від 23.12.2014 року № 99 (1592) в якій повідомлено, відповідно до вимог ст. 75 ЦПК України, про винесення заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2014 року, яким задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ( а.с.37).

Відповідно до ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно ст. 122 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Перебіг процесуального строку, відповідно до ст. 123 ЦПК України, починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Наслідки пропущення процесуальних строків, визначені ст. 126 ЦПК України, згідно якої право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи, відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України, поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За правилами частини 3 ст. 127 ЦПК України, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, якщо інше не встановлено законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, без повідомлення учасників справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками та судову повістку про виклик до суду на 12 червня 2014 року були, отримання відповідачем 18 червня 2014 року, поштове відправлення судом відправлялось на адресу, за якою, ОСОБА_1 з 09.10.2001 року зареєстрований, а саме: АДРЕСА_1 . Крім того, з матеріалів справи вбачається, що судом було направлено відповідачу судову повістку про виклик до суду на 15 серпня 2014 року, однак, поштове відправлення повернулось з відміткою «За відмовою адресата від одержання», що свідчить про відмову відповідача ОСОБА_1 отримувати адресоване йому поштове відправлення про виклик до суду на 15 серпня 2014 року (а.с. 31-32).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в 2014 році відповідач був обізнаний про наявність в провадженні суду вищевказаної цивільної справи, мав можливість звертатися до суду із запитами, заявами щодо надання інформації про рух справи (у разі неотримання судових викликів), а також мав змогу знайомитись з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що впоштовому повідомленні про особисте отримання невідомими особами судової повістки про виклик до суду, прописане лише його прізвище, замість його особистого підпису, що свідчить про неотримання ним поштового повідомлення., колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 , рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку. Згідно з пунктом 114 вищевказаних Правил, адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу.

Отже, колегія суддів зазначає, що перевірка документів, що посвідчують особу, яка одержує поштове відправлення та підтверджують її повноваження як службової особи, а також належне оформлення повідомлення про вручення поштового відправлення покладено на працівників органу поштового зв`язку. Добросовісне виконання працівниками Акціонерного товариства «Укрпошта» своїх службових обов`язків у цьому випадку презюмується, оскільки в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази протилежного.

Щодо посилань в апеляційній скарзі про висновок суду першої інстанції, який, посилався в оскаржуваній ухвалі на поштового відправлення, яке повернулось до суду без вручення адресату із відміткою «за відмовою адресата від одержання», як на належне повідомлення, проте на думку відповідача, це свідчить про те, що суд не володів інформацією, на момент ухвалення заочного рішення, про повідомлення сторін по справі про час та місце розгляду вправи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, відповідно до п. 9 ст. 130 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 127/2871/16, колегія суддів не бере до уваги, оскільки ця постанова підтверджує саме те, що у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Відмовляючи у поновленні строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення суду, та, залишаючи її без розгляду, суд повно встановив обставини справи, дав їм належну оцінку та правильно виходив із відсутності для цього передбачених підстав, що також відповідає матеріалам справи та вимогам процесуального законодавства.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Отже, на думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374,381,382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 19 травня 2021 року.

Головуючий:

Судді: