Справа № 333/6022/20
Провадження№2/333/775/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2

до відповідача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3

про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на 3/8 частки квартири в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

28.10.2020 року до ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на 3/8 частки квартири в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 05.11.2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено проводити з порядку загального позовного провадження (а.с. 61).

02.02.2021 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на 3/8 частки квартири в порядку спадкування за законом (а.с. 128), яку судом прийнято до розгляду. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4 . В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (брат позивача) вважаються такими, що прийняли спадщину. Після прийняття спадщини частка ОСОБА_5 складала 3/4 частини квартири, а ОСОБА_6 - 1/4 частина квартири. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 . До складу спадщини увійшло 3/4 частини квартири. Оскільки ОСОБА_6 (брат позивача) на час смерті ОСОБА_5 був зареєстрований та постійно проживав разом з померлим, він вважається таким, що прийняв спадщину після померлого батька позивача. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 розподілено порівну (по 3/8 частки) 3/4 частини квартири, які належали померлому. Таким чином, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 3/8 частини квартири за адресою: АДРЕСА_4 . 20.08.2018 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , що належала на праві власності ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Т.Г. від 20.08.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з відомостей про визначення складу спадкового майна після померлого батька ОСОБА_5 . У зв`язку з відсутністю у позивача належних та допустимих доказів, що підтверджують факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем, ОСОБА_1 просить суд встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, позивачем заявлено вимогу про визнання за нею права власності на 3/8 частку квартири за адресою: АДРЕСА_4 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

22.02.2021 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с. 163).

29.04.2021 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій позивач просить суд залишити без розгляду позовну вимогу про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , а саме що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 190).

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час та місце проведення засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. Від представника позивача ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Від представника відповідача ОСОБА_8 надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності та за відсутності відповідача, в якому зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду (п. 1 ч. 2). За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3).

Враховуючи те, що відповідач в повному обсязі визнав позовні вимоги ОСОБА_1 , суд вважає за можливе в підготовчому засіданні ухвали рішення за результатами розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Як вбачається із змісту прохальної частини позову, позивач ОСОБА_1 просить суд встановити факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , а саме що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29.04.2021 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій позивач просить суд залишити без розгляду зазначену вище позовну вимогу.

З огляду на викладене, враховуючи, що від позивача надійшла заява, суд дійшов висновку про залишення без розгляду позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , а саме що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При розгляді позовної заяви в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 3/8 частку квартири за адресою: АДРЕСА_4 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (який був чинний на період виникнення спірних правовідносин) передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном (ч. 1). Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (ч. 2).

З матеріалів справи слідує, що 22.12.1960 року між ОСОБА_9 , 1938 року народження, та ОСОБА_4 , 1941 року народження, укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , актовий запис №174 (а.с. 91).

Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 09.09.2013 року №5, ОСОБА_9 , 1938 року народження, та ОСОБА_4 , 1941 року народження, є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 15-16).

Зазначена вище обставина також підтверджується записом акту про народження від 21.09.1961 року №247 (а.с. 104).

Крім того, відповідно до свідоцтва про народження від 24.07.1968 року серії НОМЕР_2 , актовий запис №854, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 12).

05.02.1982 року між ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , актовий запис №74 (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 17.04.1990 року серії НОМЕР_4 , актовий запис №113, шлюб між ОСОБА_16 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 18).

20.07.1990 року між ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , актовий запис №276 (а.с. 19).

Таким чином, судом встановлено, що позивач у справі є донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2).

Судом встановлено, що 22.01.1993 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Зазначений договір посвідчений державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №3-190 (а.с. 20).

Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч. 1). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2).

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, враховуючи, що договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , укладено за час перебування ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, матеріалами справи підтверджено, що вказане нерухоме майно у відповідності до норм ст. 16 Закону України «Про власність», ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (які були чинними на період виникнення спірних правовідносин) є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч. 2).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 27.11.2006 року серії НОМЕР_6 , актовий запис №10780, ОСОБА_4 померла у віці 65 років (а.с. 28).

Зазначена вище обставина також підтверджується довідкою від 27.11.2006 року №10780 (а.с. 90).

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається із змісту довідки від 29.07.2013 року за підписом голови правління ЖБК «Зв`язківець-6», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешкала за адресою: АДРЕСА_4 , до моменту смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . за зазначеною адресою на час смерті ОСОБА_4 були прописані - ОСОБА_5 , 1938 року народження, та ОСОБА_6 , 1968 року народження (а.с. 96).

Сама лише реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про «автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини».

Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 11.03.2020 року, винесеній за результатами розгляду справи № 360/2312/16-ц, який відповідно до статті 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм.

З огляду на те, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживала разом з ОСОБА_5 , 1938 року народження, та ОСОБА_6 , 1968 року народження, за адресою: АДРЕСА_4 , останні є такими, що фактично прийняли спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Доказів протилежного матеріали цивільної справи №333/6022/20 не містять.

Таким чином, після прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 належала 3/4 частина, а ОСОБА_6 - 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер у віці 74 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.07.2013 року серії НОМЕР_7 , актовий запис №3257 (а.с. 29), а також довідкою про причину смерті від 12.06.2013 року №163 (а.с. 87).

На момент смерті ОСОБА_5 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_4 , був зареєстрований та фактично проживав його син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_8 , виданого Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 27.05.2004 року (а.с. 82-83), довідкою за підписом голови правління ЖБК «Зв`язківець-6» від 17.06.2013 року (а.с. 95).

З огляду на викладене, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є таким, що фактично прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, у вигляді 3/8 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 розподілено порівну (по 3/8 частки) 3/4 частини квартири, які належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5

07.08.2013 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 74).

20.08.2018 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , що належала на праві власності ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 114).

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Т.Г. від 20.08.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з відомостей про визначення складу спадкового майна після померлого батька ОСОБА_5 (а.с. 118).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховуючи встановлення факту належності спадкодавцю на момент смерті спадкового майна у вигляді 3/8 частини квартири, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 3/8 частини квартири за адресою: АДРЕСА_4 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька - ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1 748,80 грн. судом покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на 3/8 частки квартири в порядку спадкування за законом в частині встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , а саме що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , - залишити без розгляду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині визнання права власності на 3/8 частки квартири в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_9 ) право власності на 3/8 частку квартири за адресою: АДРЕСА_4 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька - ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_10 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_9 ) - 1 748 (одну тисячу сімсот сорок вісім) 80 грн.

Повне рішення складено 29.04.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова