Справа № 285/475/21
провадження у справі №2/0285/361/21
18 травня 2021 року м. Новоград-Волинський
Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б., за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:
позивача: ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2
відповідача: не прибула,
третя особа: представник ОСОБА_3 ,
третя особа: представник органу опіки та піклування Пищівської сільської ради Новоград-Волинського району- не прибув,
розглянувши заочно в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: орган опіки та піклування Новоград-Волинської райдержадміністрації, орган опіки та піклування Пищівської сільської ради Новоград-Волинського району, про визначення місця проживання дітей,-
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визначити з ним місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ..
В обґрунтування позову зазначає, що з 4.10.2006 року по 29.09.2011 року він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду, після чого сторони у справі почали проживати окремо, але в 2012 році без реєстрації шлюбу знову проживали однією сім`єю. Під час спільного проживання у них народилось семеро дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Рішенням суду від 29.09.2011 року визначено місце проживання трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з матір`ю. З жовтня 2020 року четверо дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проживають разом з позивачем. Діти не бажають проживати з матір`ю, оскільки вона зловживає спритними напоями, у будинку де вона проживає відключено світло та відсутні належні умови для проживання. Позивач має належні умови для проживання неповнолітні дітей, працює не офіційно, має підсобне господарство, по домогосподарству мені допомагає моя мати.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не прибула повторно, про причини неявки суду не повідомила, відзив проти позову та клопотань про розгляд справи за її відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавала.
В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Новоград-Волинської райдержадміністрації не заперечила щодо задоволення позову.
Представник органу опіки та піклування Піщівської сільської ради Новоград-Волинського району в судове засідання не прибув.
В судовому засіданні було допитано неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в присутності педагога ОСОБА_22 , які пояснили, що проживають з батьком та хочуть проживати разом з ним і надалі.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.10-13).
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 29.09.2011 року розірвано, місце проживання неповнолітніх дітей - ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визначено з матір`ю. (а.с. 9).
Відповідно до довідки виданої виконкомом Піщівської сільської ради Новоград-Волинського району ОСОБА_1 та діти ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).
Як вбачається з характеристики, ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, скарг від сусідів в сільську раду не надходило (а.с.15).
Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових проживання від 26.01.2021 року у сім`ї ОСОБА_1 наявні всі умови для проживання неповнолітніх дітей, санітарний стан будинку задовільний, наявний куточок для дітей, одяг та іграшки (а.с.16).
З акта обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_4 від 14.03.2021 року вбачається, що санітарний стан будинку не задовільний, відсутній куточок для дітей, одяг та іграшки. Цього ж дня батько ОСОБА_1 повідомив, що його дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває в нетверезому стані та скаржиться на погане самопочуття. Мати ОСОБА_4 , перебувала за місцем свого проживання в компанії сторонніх осіб і всі на вигляд перебували в стані алкогольного сп`яніння, З матір`ю перебували дві доньки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.57).
Як вбачається з характеристик Суховільської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Новоград-Волинський району ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 навчаються в Суховільській ЗОШ, на даний час проживають з батьком ОСОБА_1 . Батько систематично цікавиться навчанням, поведінкою та потребами дітей. Батько сумлінно виконує свої батьківські обов`язки (а.с.35-39).
Відповідно до висновку від 25.04.2021 року орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з батьком ОСОБА_1 (а.с.55-56).
Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.
Відповідно до частини 2 статті 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.
Частиною 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно із ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину.
Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Частиною 2 статті 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).
Частина 1 статті 160 СК України, передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.
Згідно ч. 1 ст. 161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини
До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести: етичні і інші особисті якості батьків, відносини, існуючі між кожним з батьків і дитиною; можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.
Судом встановлено, що відсутні докази на підтвердження неправомірної поведінки позивача, яка б перешкоджала вихованню ним неповнолітніх дітей, доводи позивача не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з батьком ОСОБА_1 .
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Вирішуючи спір про визначення місця проживання дитини, суд враховує інтереси дітей та з урахуванням положень Декларації про права дитини, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.
Таким чином, позовні вимоги про визначення місця проживання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом з батьком підлягають задоволенню. Оскільки рішенням суду від 29.09.2011 року місце проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , визначено з матір`ю, то враховуючи найкращі інтереси дітей, суд вважає за доцільне змінити місце проживання дітей, визначивши їх місце проживання разом з батьком.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -
Визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (проживаючий: АДРЕСА_1 ).
Змінити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначивши їх місце проживання разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (проживаючий: АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 ).
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (проживаюча: АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2 ), на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 908 гривень.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 20 травня 2021 року.

Суддя Т.Б. Сташків