Справа № 161/6810/21
Провадження № 2/161/2373/21
У Х В А Л А

19 травня 2021 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Юхим А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Домінанта», державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань приватного нотаріуса Ариванюк Тетяни Олексіївни про визнання правочинів недійсними та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом.

18 травня 2021 року від представника позивача, адвоката Качур С.В. надійшла заява про забезпечення позову. Дана заява обґрунтована тим, що предметом позову є матеріально-правова вимога до відповідачів, встановлення факту нікчемності правочину і визнання права власності на майно як наслідок нікчемності правочину. Під таким майном розуміється 2/5 частки в приватному підприємстві «Виробничо-комерційна фірма «Домінанта» (далі ПП ВКФ «Домінанта») в тому числі й активи належні підприємству.

Зазначає, що станом на сьогодні наявні ризики щодо відчуження або вчинення інших дій (наприклад обтяження, розтрата тощо) щодо вказаного майна. 05.06.2020 відповідачі розпорядилися 50% частки ТОВ «Регіональний центр логістики та дистриб`юції», шляхом передачі частки сторонній особі. 02.06.2020 відповідачі на думку позивача безпідставно заволоділи 50% ТОВ «Ленд Арт Сервіс» і одразу ж вчинили дії щодо створення нової юридичної особи ТОВ «Валеон-Д», де відповідачі виступили засновниками, також вчиняються дії щодо продажу майна належного ПП ВКФ «Домінанта».

Вважає, що наведене свідчить про вчинення відповідачами дій, спрямованих на відчуження предмета спору. У випадку задоволення позову, позивач має право на спадкування 2/5 частки у ПП ВКФ «Домінанта», що включає в себе усі види майна призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, доходи від діяльності, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права станом на момент вчинення нікчемного правочину.

Позивач вказує про те, що невжиття заходів забезпечення позову несе реальну загрозу щодо належного виконання можливого рішення суду про задоволення позову, нівелювання ефективного захисту, оскільки відчуження чи будь-які інші дії з предметом спору, що призведуть до необхідності витребування майна від нових власників звертаючи нові позови і нести додаткові витрати, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Посилаючись на викладене, просить суд, вжити заходів забезпечення позову, а саме:

1.Заборонити ПП ВКФ «Домінанта» в особі його уповноважених представників відчужувати у будь-який спосіб належне підприємству нерухоме майно, на також заборонити ОСОБА_2 у будь-який спосіб відчужувати ПП ВКФ «Домінанта», ділити а частки статутний капітал ПП ВКФ «Домінанта».

2.Заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно (нотаріусам) приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно ПП ВКФ «Домінанта» та стосовно будь-якого нерухомого майна, що належить підприємству та вносить будь-які записи про такі зміни до Державногореєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також заборонити державним реєстраторам (нотаріусам) приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи, що стосуються змін розміру статутного капіталу, зміни складу учасників (засновників) ПП ВКФ «Домінанта».

Відповідно до положень ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи .

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та додані до неї докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ч.1,2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що спір між сторонами є реальним та носить матеріальний характер.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що заяву слід задовольнити, оскільки невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Керуючись ст. 149, ст.150, ст.ст. 153, 157, 352, 353, 354 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Домінанта», державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань приватного нотаріуса Ариванюк Тетяни Олексіївни про визнання правочинів недійсними та визнання права власності задовольнити.

Заборонити приватному підприємству «Виробничо-комерційна фірма «Домінанта» в особі його уповноважених представників відчужувати у будь-який спосіб належне підприємству нерухоме майно, а також заборонити ОСОБА_2 у будь-який спосіб відчужувати приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Домінанта», ділити на частки статутний капітал приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Домінанта».

Заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно (нотаріусам) приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Домінанта» та стосовно будь-якого нерухомого майна, що належить підприємству та вносить будь-які записи про такі зміни до Державногореєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також заборонити державним реєстраторам (нотаріусам) приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи, що стосуються змін розміру статутного капіталу, зміни складу учасників (засновників) приватному підприємству «Виробничо-комерційна фірма «Домінанта».

Ухвалу до негайного виконання надіслати до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вул. Винниченка, 27-А, м. Луцьк) та Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради (вул. Богдана Хмельницького, 19, м. Луцьк).

Про результати виконання ухвали Другому відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради, повідомити суд.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.В. Івасюта