Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1427/20 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 70 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Коломієць О.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Дубовік О.М.

у цивільній справі №278/1427/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом. Просила стягнути аліменти з ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі по 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до закінчення сином навчання. В обґрунтування поданого позову зазначала, що з нею проживає їх син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який наразі продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі 1300 грн щомісячно, починаючи з 09 червня 2020 року до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави 840,80 грн судового збору.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог та вирішити питання про розподіл судових втрат. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції не враховано, зокрема, те що ОСОБА_2 є працездатним, керівником та засновником ТОВ «ТОМІ-ЛТ», має у власності ряд об`єктів нерухомого майна: земельну ділянку площею 0,0074 га, житловий будинок житловою площею 88,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль марки Nissan Juke, 2011 року випуску. Окрім цього, судом не надано належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_2 має значні неофіційні доходи, що підтверджуються: виписками по його рахунках, відкритих в monobank - роздрібний продукт АТ «Універсал Банк» та АТ КБ «Приватбанк», які були надані Банками на виконання вимог ухвали суду. Згідно інформації, що міститься у виписках по рахунку, в період з травня 2019 року по серпень 2020 року відповідачем внесено на рахунок, відкритий в monobank - роздрібний продукт АТ «Універсал Банк» 363 272,80 грн. та використано з нього коштів на загальну суму 351420,09 грн., в тому числі за рахунок кредитних коштів - 30793,59 грн., які виплачені в повному обсязі. Є значним і оборот грошових коштів по рахунку, відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я відповідача, розмір яких (127358,58 грн.) є неспівмірними з офіційно задекларованими ним доходами та свідчать про його фінансову забезпеченість. Всі вище вказані факти, свідчать про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 3000,00 грн., в не в розмірі - 1300,00 грн. Тобто, аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 3000,00 грн. щомісячно становить лише 10% від суми, яка надійшла на один рахунок відповідача та була ним витрачена протягом попереднього року та не є надмірним чи неспівмірним з доходами ОСОБА_2 і не порушує прав відповідача чи інших членів його сім`ї. Зазначає, що матеріальний стан відповідача вже був предметом судового розгляду та досліджувався судом в межах справи №295/8559/17-ц. Крім того, обставини матеріальної забезпеченості ОСОБА_2 були встановлені і в постанові Житомирського апеляційного суду від 19 червня 209 року в справі №295/11872/17-ц, зокрема факт наявності банківських рахунків та зазначених грошових коштів на них.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5), останній проживає з позивачкою (а.с. 7).

ОСОБА_3 є студентом 1 курсу навчання для отримання освітнього ступеня «бакалавр» факультету бізнесу та сфери обслуговування спеціальності «Фінанси, банківська справа та страхування» Державного університету «Житомирська політехніка» денної форми навчання на бюджетній основі та отримує стипендію. Термін навчання: з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року (а.с. 6).

Із наданих суду доказів вбачається, що у період з 01 вересня 2020 року по 04 вересня 2020 року ОСОБА_3 здійснив витрати на суму 7409 грн на оплату комп`ютерних компонентів (136-137).

Відповідач є засновником ТОВ "ТОМІ-ЛТ" з розміром статутного капіталу 1000 грн (а.с. 21-22), має право власності на земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів площею 0,0074 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 частину квартири площею 25,52 кв. м, а саме: АДРЕСА_3 (а.с. 8-10, 14-15), є власником легкового автомобіля Nissan Juke, 2011 року випуску, набутого сторонами за час шлюбу, за 1/2 частину якого він сплатив позивачці грошову компенсацію в сумі 103026,35 (а.с. 16-17).

За відомостями з державного реєстру фізичних осіб - платників податків за період з 1 кварталу 2018 року по 1 квартал 2020 року дохід відповідача склав 301546 грн (а.с. 55).

Відповідач перебуває у шлюбі з гр. ОСОБА_4 , за час якого у них народилася спільна дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 54).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина.

При цьому судом враховано, що відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч. 2 ст. 199 СК України).

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на наведене та зважаючи на той факт, що повнолітній син сторін, який навчається у вищому навчальному закладі, проживає разом з матір`ю та перебуває на її забезпеченні, то стягнення аліментів з батька на його утримання є необхідним, оскільки такий обов`язок покладається на обох батьків, а ОСОБА_3 дійсно потребує фінансового забезпечення у зв`язку із навчанням.

Разом з тим, визначаючи розмір щомісячного утримання, судом не враховано загальновідомі потреби повнолітнього сина сторін. Зокрема, такими є витрати на проїзд до місця навчання, на продукти харчування, одяг, взуття, ціни на які є достатньо високими.

А тому апеляційний суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання сина в сумі 3000 грн. щомісячно, оскільки саме такий розмір є обґрунтованим, достатнім та таким, що забезпечить потреби сина та не буде порушувати прав відповідача.

За наведених обставин оскаржуване судове рішення згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2020 року змінити.

Збільшити розмір аліментів, стягнутих із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , який продовжує навчання, з 1300 грн. до 3000 грн. щомісячно.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: