КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року

м. Київ

справа № 199/9907/19

провадження № 22-ц/824/4522/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач),

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариства «Укрпошта»

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу директора Дніпровської філії Акціонерного товариства «Укрпошта» - Лісєєнка Д.В.

на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року у складі судді Савицького О.А.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що протягом 2018 року йому надавались відповідачем послуги поштового зв`язку з пересилання міжнародних поштових відправлень у Німеччину та Велику Британію у загальній кількості 91 поштове відправлення.

Послався на те, що внаслідок неналежного надання відповідачем вказаних послуг, жодне з поштових відправлень не дійшло до адресату та фактично було втрачено, що стало підставою для звернення позивача до відповідача з відповідними заявами про розшук по кожному відправленню окремо.

Зауважував, що позивач на кожну свою заяву отримав від відповідача листи, в яких зазначалось про прийняття рішення щодо виплати на його користь відшкодування та порядок дій, що необхідно вчинити позивачу для отримання такого відшкодування. Разом з тим, не зважаючи на виконання запропонованих дій для отримання відшкодування, відповідач виплату позивачу відшкодування за втрачені міжнародні відправлення не здійснив.

Оскільки відповідачем, внаслідок неналежного надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень, було завдано матеріальну шкоду позивачу у зв`язку з втратою вказаних відправлень, однак, не зважаючи на факт визнання відповідачем цих обставин, жодних дій щодо виплати відшкодування останнім не здійснено, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з АТ «Укрпошта» на свою користь відшкодування за збитки, завдані внаслідок неналежного надання оператором з пересилання реєстрових міжнародних поштових відправлень за період з січня по грудень 2018 року у загальному розмірі 111 949,05 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок неналежного надання оператором послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень за період січень-грудень 2018 року 111 949,05 грн.

Стягнуто з АТ «Укрпошта» на користь держави судовий збір в сумі 1 119,49 грн.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 20 січня 2021 року директор Дніпровської філії Акціонерного товариства «Укрпошта» - Лісєєнко Д.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що позивач навмисно, з метою отримання матеріальної вигоди направлялися міжнародні відправлення на неіснуючі адреси у Німеччину та Великобританію, де відповідно до правил надання послуг поштового зв`язку міжнародні поштові відправлення, які неможливо доставити адресату деякий час зберігаються та за відсутності запиту відправника на їх повернення, знищуються. При цьому, при зверненні такого відправника до оператора поштового зв`язку в Україні, після спливу строку, встановленого у Німеччині та Великобританії для повернення невручених міжнародних поштових відправлень відправнику, із заявою про розшук відправлених міжнародних відправлень, такому відправленню надається статус втраченого з автоматичним прийняттям рішення про виплату відправнику відповідної грошової компенсації

Посилався на те, що матеріальною вигодою позивача є різниця між сплаченою гршовою сумою за поштове міжнародне відправлення та нарахованою сумою компенсації.

Зауважував, що відповідач звернувся до правоохоронних органів та 23 лютого 2019 року до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне провадження №000464 за ознаками статті 190 частини першої КК України (шахрайство) відносно ОСОБА_1

13 квітня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, в якому остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

07 травня 2021 року на електронну адресу апеляційного суду та 11 травня 2021 року на поштову адресу надійшли письмові пояснення відповідача, в яких останній зазначає про відсутність вини АТ «Укрпошта», наявність недобросовісної поведінки позивача з ознаками шахрайства при відправленні міжнародних поштових відправлень.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до частини першої статті 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, щопозивачу внаслідок неналежного надання відповідачем послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень завдано матеріальну шкоду у вигляді вартості втрачених відправлень, яка відповідачем не оспорювалась, але позивачу в установлені законом строки не виплачена, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду не відповідає з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що у період з 16 січня 2018 року по 27 грудня 2018 року позивачу надавались відповідачем послуги поштового зв`язку з пересилання міжнародних поштових відправлень у Німеччину та Велику Британію у загальній кількості 91 поштове відправлення на загальну суму 111 949,05 грн, що підтверджується фіскальними чеками та заявами.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про поштовий зв`язок» основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку є, зокрема, захист інтересів користувачів сфері надання послуг поштового зв`язку, забезпечення надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості, законодавче регулювання відносин у сфері надання послуг поштового зв`язку, єдність правил, стандартів і норм у сфері надання послуг поштового зв`язку.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» оператори надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку.

Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості.

У договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про поштовий зв`язок» оператори забезпечують схоронність поштових відправлень і грошових коштів.

Положеннями ст. 18 Закону України «Про поштовий зв`язок» визначено, що за порушення законодавства у сфері надання послуг поштового зв`язку оператори несуть відповідальність згідно із законами України.

За втрату (пошкодження) міжнародних поштових відправлень і посилок оператори несуть відповідальність відповідно до вимог актів Всесвітнього поштового союзу та і законодавства України, за невиплату міжнародних поштових переказів - відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до норм, закріплених у Порядку та умовах надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень, який повністю відповідає чинній Всесвітній поштовій конвенції, затвердженій Указом Президента № 316/2017 від 10 жовтня 2017 року, у разі ненадання або неналежного надання послуг з пересилання реєстрованих міжнародних поштових відправлень відправник (адресат) має право протягом шести місяців, починаючи з наступного дня після подання відправлення для пересилання звернутися до ПАТ «Укрпошта» для наведення відповідної довідки або з вимогою про відшкодування завданих йому збитків (згідно із вимогами Актів Всесвітнього поштового союзу).

У заяві зазначаються вид, категорія та номер поштового відправлення, місце та дата прийняття, прізвище, ім`я та по батькові (для юридичних осіб - найменування) і поштова адреса відправника та адресата, а у відповідних випадках - сума оголошеної цінності поштового відправлення, сума післяплати. У разі коли це стосується посилки, дрібного пакета, листа, бандеролі, у заяві зазначається вид упаковки, детальний перелік та вартість вкладення. У разі коли це стосується згрупованих поштових відправлень, то до заяви також долучається їх список. Під час подання заяви відправник повинен пред`явити розрахунковий документ (згідно з п.122 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінеті Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270).

У відповідності до вимог Актів Всесвітнього поштового союзу рекламація (запит) може розглядатися призначеним оператором країни призначення, якому було направлено цю рекламацію, протягом 2 місяців від дня подання початкової рекламації чи протягом 30 днів від цієї дати, якщо рекламація була передана з використанням електронного засобу.

За збитки, завдані внаслідок ненадання чи неналежного надання послуг з пересилання реєстрованих міжнародних поштових відправлень, ПАТ «Укрпошта» несе таку матеріальну відповідальність перед користувачем послуг пошитого зв`язку (вимоги Актів Всесвітнього поштового союзу): за повну втрату (пошкодження) рекомендованого міжнародного поштового відправлення (листа, бандеролі, дрібного пакета) - 30 СПЗ + вартість послуг поштового зв`язку за пересилання відправлення, за винятком рекомендовано збору.

За збитки, завдані внаслідок ненадання чи неналежного надання послуг з пересилань реєстрованого міжнародного поштового відправлення, прийнятого для пересилання ПАТ «Укрпошта», відшкодування виплачується відправникові.

Відшкодування повинно бути виплачене відправникові (адресатові) не пізніше трьох місяців, починаючи від дня, наступного за днем подання рекламації.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок неналежного надання послуг, ОСОБА_1 посилався на те, що направлені ним поштові відправлення не надійшли до адресата та були знищені у Німеччині та Великій Британії з присвоєнням відправленням статусу втрачених, за що має відповідати АТ «Укрпошта».

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (стаття 80 ЦПК України).

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

При цьому, встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом пункту 2.9 статті 24 Всесвітньої поштової конвенції країни-члени та призначені оператори не несуть відповідальності: якщо у діях відправника вбачаються елементи шахрайства з метою отримання компенсації.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у період з 16 січня 2018 року по 27 грудня 2018 року по декілька разів на місяць направляв міжнародні поштові відправлення виключно до Німеччини та Великої Британії у загальній кількості 91 та жодне з них адресати фактично не отримали.

При цьому, із заявами на розшук вказаних відправлень ОСОБА_1 звертався в останні дні 6 місячного строку зберігання міжнародних поштових відправлень за правилами, що діють у Німеччині та Великій Британії. До жодного з 91 відправлення позивач не направив запити на їх повернення у разі неможливості вручення відправлення адресату.

Отже, вказане свідчить про те, що міжнародні поштові відправлення ОСОБА_1 направляв не вперше та обізнаний з міжнародними правилами пересилання міжнародних відправлень, у тому числі з правилами, які діють у Німеччині та Великій Британії щодо отримання, зберігання та порядку і умовами знищення неотриманих з тих чи інших підстав адресатами поштових відправлень, порядком відшкодування компенсації за втрачені поштові відправлення.

Таким чином, ОСОБА_1 направляючи поштові відправлення виключно до Німеччини та Великої Британії, був обізнаний з тим, що за правилами цих країн поштові відправлення зберігаються протягом 6 місяців, після чого у разі неотримання їх адресатом відправлення знищуються з присвоєнням їм статусу втрачених та відшкодуванням грошової компенсації країною відправника (Україна).

Вказані обставини свідчать про недобросовісну поведінку позивача як відправника міжнародних поштових відправлень, що полягає у систематичному направленні поштових відправлень на адреси, за якими такі відправлення не отримуються.

Окрім того, матеріалами справи встановлено, що 23 лютого 2019 року відносно ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження №0000464 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 КК України (шахрайство).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивач належними та допустимим доказами наявність факту спричинення йому матеріальної шкоди відповідачем, обґрунтування підставності власних позовних вимог, протиправність діяння та наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням не довів з огляду на недобросовісні дії самого позивача. А отже, АТ «Укрпошта» не несе відповідальність за недобросовісну поведінку ОСОБА_1 , яка містить ознаки шахрайства, з метою отримання компенсації.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції на вказані положення законодавства, обставини справи та подані позивачем докази уваги не звернув, належним чином не дослідив матеріали справи, неправильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 374 ЦК України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Наведені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 7, 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судовий збір у розмірі 1 679,25 грн, сплачений АТ «Укрпошта» за подання апеляційної скарги, підлягає компенсації за рахунок держави.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу директора Дніпровської філії Акціонерного товариства «Укрпошта» - Лісєєнка Д.В. - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про відшкодування шкоди - відмовити.

Судовий збір, сплачений Акціонерним товариством «Укрпошта» за подання апеляційної скарги у розмірі 1 679,25 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай