Справа № 344/7606/20
Провадження № 2/344/935/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря судового засідання Герлан Н.,

представника позивача Яремчук О.О.,

представника відповідача Лагутіна Б.Г.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та матеріальної допомоги при звільненні працівника, -

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що 13/05/2020 позивача звільнено з посади у відповідача за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, стаж безперервної роботи 26 років 10 місяців. Позивач звернувся на час звільнення до відповідача про виплату за п. 6.25.2 колективного договору 20 посадових окладів. У виплаті матеріальної допомоги позивачу відмовлено з підстав відсутності наявних коштів. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача 631600 гривень матеріальної допомоги, 287227,71 гривень середнього заробітку, 30000 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та надав перед судом пояснення про те, що позивач пропрацював у відповідача 26 років, має право на виплату 20 розмірів окладу, відповідач відмовив у виплаті не через відсутність правових підстав в заяві позивача, а через відсутність грошових коштів, однак грошові кошти у відповідача були наявні на час звернення позивача до нього, грошові кошти підлягали виплаті на день звільнення позивача, незаконною відмовою у виплаті належних позивачеві грошових коштів йому завдано моральну шкоду, оскільки він хворіє, потребує грошових коштів на лікування, змушений був шукати грошові кошти з інших джерел; зміни колективного договору не регулюють відносини, що виникли до їх прийняття; ТПП повинно видати сертифікат про форс-мажорні обставини, а не висновок.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив позов повністю та надав перед судом пояснення про те, що грошові кошти не виплачено позивачу через скрутне матеріальне становище відповідача, позивачу було запропоновано просити відповідача про розстрочення, але він відмовився; строк виплати спірних грошових коштів колективним договором не встановлено; торгово-промисловою палатою видано висновок про істотну зміну обставин, а тому відповідач не зобов`язаний сплачувати позивачу грошові кошти; моральну шкоду позивачу не завдано; з 20/05/2020 діяла інша редакція колективного договору; на час звільнення позивача були грошові кошти, достатні для виплати йому спірної матеріальної допомоги, але у відповідний період звільнялись і інші працівники; на підприємстві був простій, а в світі був Ковід-19; висновок ТПП відповідає регламенту ТПП; форс-мажорні обставини є підставою для звільнення від виконання договірних зобов`язань; крім висновків ТПП видає сертифікати, заключення.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до трудової книжки на ім`я позивача 13/05/2020 позивача звільнено з посади у відповідача за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію.

В ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Обставину роботи позивача у відповідача, наявності стажу і правових підстав у позивача на отримання від відповідача спірної матеріальної допомоги представником відповідача не заперечено.

12/05/2020 позивач подав відповідачу заяву про звільнення, в якій просив виплатити йому матеріальну допомогу за п. 6.25.2 колективного договору.

12/05/2020 відповідачем складено наказ про звільнення позивача з посади у відповідача за власним бажанням на пенсію за віком.

Відповідач склав письмову відмову на ім`я позивача про виплату спірної матеріальної допомоги з підстави складного матеріального становища.

25/05/2020 відповідач видав позивачу довідку про те, що він працював у відповідача з 01/07/1993 по 13/05/2020, посадовий оклад 31580 гривень.

Відповідно до довідки відповідача середньоденний заробіток позивача складає 1503,81 гривень.

Відповідно до п. 6.25.2 колективного договору у випадку звільнення працівника за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію адміністрація гарантує надання матеріальної допомоги у розмірі: при стажі безперервної роботи на підприємстві повних 5 років - 6 посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом; за кожний повний рік роботи понад 5 років по 2 посадових оклади з урахуванням доплати за знання та постійне використання у роботі іноземної мови, як таку, що збільшує посадовий оклад, за відповідним наказом; в цілому максимальний розмір матеріальної допомоги не має перевищувати 20 посадових окладів.

Наявності у позивача права на виплату матеріальної допомоги в розмірі 20 посадових окладів представник відповідача не заперечив.

Власного розрахунку на спростування розрахунку позивача відповідач суду не подав.

Так само відповідачем не надано заперечення проти розміру нарахованих позивачем сум матеріальної допомоги та середнього заробітку.

Відповідно до виписного епікризу та виписки з історії хвороби встановлено діагноз захворювання позивача.

Відповідно до наказу відповідача від 13/01/2020 створено робочу групу відповідача щодо вирішення питань фінансово-економічного характеру.

18/03/2020 у відповідача запроваджено простій, який продовжено з 01/06/2020 до 15/07/2020.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Отже суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відсутність у працедавця грошових коштів не визначено процесуальним та матеріальним законом в якості правової підстави для відмови в задоволенні зазначеного позову.

У свою чергу відповідно до листа відповідача від 21/09/2020 станом на 12/05/2020 на рахунках відповідача перебувало 1717825,19 гривень, 14706,46 доларів США, 6204827,88 Євро, 1630,83 британський фунтів.

Отже відповідачем особисто спростовано його інформацію про відсутність грошових коштів для виплати спірної матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 ЦПК України за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Можливість надання суду неправдивої інформації не гарантовано сторонам спору.

29/07/2020 Торгово-промислова палата України склала висновок про істотну зміну обставин у відповідача.

Положеннями КЗпП України непередбачено звільнення працедавця від виконання обов`язків за колективним договором на підставі висновку торгово-промислової палати.

Так само в судовому засіданні представник відповідача надав перед судом пояснення про те, що висновок ТПП є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання договірних зобов`язань, які належать до цивільно-правових відносин, а не до трудових.

Відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 28/04/2015 Яремчук О.О. має відповідне право.

Відповідно до ордеру №066994 ОСОБА_2 представляє позивача.

За змістом акту між позивачем та його адвокатом про обсяг наданої правової допомоги послуг професійного правничого характеру адвокатом позивача надано на 11000 гривень.

Однак власного розрахунку на спростування розрахунку позивача щодо обсягу правової допомоги відповідач та його представник суду не надали.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В ст. 117 КЗпП України вказано, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже до обов`язку відповідача належало здійснити повний розрахунок з відповідачем в день звільнення позивача.

Представник відповідача просив суд застосувати до спірних відносин зміст ст. 617 ЦК України.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже не підлягає застосуванню до спірних відносин сторін зміст ст. 617 ЦК України, оскільки нею врегульовано відносини юридично рівних учасників цивільних відносин щодо вирішення питання про наслідки порушення цивільно-правового зобов?язання.

У свою чергу спірні відносини сторін належать до трудових, які склались між працівником і працедавцем.

Субсидіарне регулювання ст. 617 ЦК України спірних відносин сторін представник відповідача перед судом не довів.

Так само не належить до випадків або непереборної сили небажання відповідача сплатити належну позивачу матеріальну допомогу взагалі, а за обставин наявності у відповідача відповідних грошових коштів на час звільнення позивача, зокрема.

В ст. 237-1 КЗпП України вказано, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Так само і відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Отже представником позивача надано суду пояснення про те, що не виконання відповідачем обов`язку щодо виплати позивачу належної йому матеріальної допомоги мало своїм наслідком порушення звичного способу життя позивача, необхідність здійснення позивачем додаткових дій і додаткових зусиль щодо організації своєї життєдіяльності, неможливість для позивача задовольнити його життєві потреби, безпосередньо внаслідок порушення відповідачем прав позивача.

Таким чином відповідачем та його представником не спростовано пояснення представника позивача про завдання позивачу моральної шкоди, яку може бути компенсовано саме в сумі, що зазначена позивачем в позові.

Доказів на спростування обставини завдання відповідачем моральної шкоди позивачу представником відповідача не надано.

Власного розрахунку на спростування розміру моральної шкоди позивачу представником відповідача не надано.

Розрахунок, склад і розмір судових витрат представник відповідача перед судом не спростував.

Відповідач не подав суду власного розрахунку на спростування розрахунку позивача щодо складу і розміру судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

позов задвольнити;

стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 631600 гривень матеріальної допомоги, 287227,71 гривень середнього заробітку, 30000 гривень моральної шкоди, 11000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, 1681,60 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бородовський С.О.