Справа № 204/1395/21
Провадження № 2/204/1046/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.,

при секретарі Максименко Я.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначала, що позивач перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приблизно з 2019 року сторони проживають окремо один від одного. Син проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку надає матеріальну допомогу в сумі 1000 грн., на прохання позивача збільшити розмір аліментів, не реагує, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні пояснив що позовні вимоги визнає частково у сумі приблизно 2000 - 2500 грн., так як не працює, надавати матеріальну допомогу дитині в більшому розмірі не має змоги.

Суд, вислухавши позивача, заслухавши заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст.12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 вересня 2007 року, шлюб зареєстровано Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (арк.с.18).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.с.17).

Дитина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та мешкає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (арк.с.29), що в судовому засіданні підтверджено відповідачем.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України визначені обставини, які суд враховує при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивачка, скориставшись своїм правом, просила стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на утриманні позивачки, проживає разом з нею.

З урахуванням зазначених обставин враховуючи, що відповідач не працює, але є особою працездатного віку, має можливість сплачувати аліменти, що підтвердив в судовому засіданні, враховуючи спільний обов`язок батьків щодо утримання дитини, враховуючи права дитини на належний та достатній рівень життя, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню частково, та вважає, що аліменти слід встановити в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 23 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, суд зауважує, що позивачем розмір аліментів у сумі 3000 грн., не обґрунтовано.

Визначення саме такого розміру стягуваних аліментів відповідатиме положенням ст.ст.182, 184 СК України, не порушуватиме вимог частини 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Правова позиція щодо стягнення розміру аліментів з урахуванням прожиткового мінімуму та обов`язку обох батьків утримувати дитину висловлена у постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року (справа № 522/19068/16-ц).

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення на її користь витрат на правову допомогу у сумі 9300 грн., суд приходить до висновку, що дана вимога задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розуміють: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, на підтвердження витрат на правничу допомогу було надано: договір про надання правової допомоги від 08.02.2021 року, копії фіскальних чеків.

Однак, позивачем не надано достатніх та допустимих доказів, в повному обсязі, на підтвердження понесених витрат, а саме: акту приймання-передачі виконаних робіт, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позивачем не доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу в сумі 9300 грн., а тому в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.141, 180-184 СК України, ст.ст.12,13,76-82,133,141,259,263-265 ЦПК України, п.1 ч.1 ст.430ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання його неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 23 лютого 2021 року і до його повноліття, в особі матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Ю. Мащук