КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8779/2021
У Х В А Л А

17 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бауліна Артема Олеговича на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року (суддя Гончарук В.П.) про відмову у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Бауліна Артема Олеговича про призначення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

встановив:

ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення експертизи.

На вказану ухвалу суду 26 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Баулін А.О. надіслав до Дніпровського районного суду міста Києва апеляційну скаргу.

Матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду 12 травня 2021 року.

Статтею 353 ЦПК України визначений вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Пунктом 12 частини першої цієї статті передбачено, що окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала щодо призначення експертизи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення пункту 12 частини першої статті 353 ЦПК України свідчить, що законодавець передбачив право оскаржувати в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи, отже ухвали суду першої інстанції про відмову призначити експертизу окремо від рішення суду не оскаржуються.

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в справі № 752/1016/17 дійшов висновку, що тлумачення пункту 15 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року має відбуватися із урахуванням можливості/неможливості поновити свої права, особою, яка подає апеляційну скаргу, в інший спосіб аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду.

Ухвала про відмову у призначенні експертизи не перешкоджає подальшому провадженню у справі (не є остаточним рішенням), а тому особа має право оскаржувати в апеляційному порядку таку ухвалу разом з рішенням суду першої інстанції.

При цьому, представник відповідача, як у клопотанні про призначенні експертизи, так і у апеляційній скарзі зазначив, що клопотання про призначення експертизи було заявлено не у порядку забезпечення доказів, тому підстав для застосування п. 3 ч. 1 ст. 353 ЦПК України апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Бауліна А.О. на ухвалу суду про відмову у призначенні експертизи підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бауліна Артема Олеговича на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Бауліна Артема Олеговича про призначення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу повернути ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк