СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2917/21

пр. № 2/759/3348/21

06 травня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Журибеди О.М.

при секретарі Мурга Т.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-8» в особі Рубіса Василя Павловича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 36 498,36 (тридцять шість тисяч чотириста дев`яносто вісім грн. 36 коп.) гривень, з яких 21944,75 грн. заборгованість за житлово-комунальні послуги, 11227,12 грн. -3% річних неустойки, 3326,49 грн. - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят грн.) та витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 (три тисячі) грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач належним чином виконав перед відповідачем, який є власником квартир АДРЕСА_2 , своє зобов`язання щодо забезпечення останнього усім комплексом житлово-комунальних послуг, проте відповідач будучи споживачем вказаних послуг неналежним чином здійснює їх оплату.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2021 року провадження у справі відкрито та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов та зазначив, що він справно сплачує за житлово-комунальні послуги, просив застосувати строки позовної давності у справі та відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що Житлово-будівельний кооператив «Індикатор-8» є балансоутримувачем і управителем житлового будинку АДРЕСА_2 та виконує функції виконавця, що надає послуги мешканцям даного будинку, в тому числі забезпечує комунальними послугами квартири №12 та № 38 , власником яких є ОСОБА_2 , що підтверджується ордером №044348 від 20.07.1987 року (а.с. 24) та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.06.2010 року (а.с. 18).

Згідно п. 1.1.1. Статуту ЖБК «Індикатор-8», був створений на підставі Рішення виконкому Ради народних депутатів м. Києва від 10.01.1983 р. № 25 та зареєстрований 14.01.1983р. за № 304 з метою забезпечення житлом членів кооперативу та членів їх родин шляхом будівництва одного двосекційного дев`ятиповерхового житлового будинку, обсягом на 232 квартири. ЖБК «Індикатор-8» перереєстрований 26.06.2008 року Святошинською районною у м. Києві державною адміністрацією, про що зроблено запис про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР №1 0721 2000 0000 2303.

Згідно п. 6.2.8. Статуту ЖБК «Індикатор-8», член ЖБК зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески і обов`язкові платежі (а.с. 15).

ОСОБА_2 є членом ЖБК з часу його утворення, згідно ордеру №044348 від 20.07.1987 р.

Квартиру №12 , впродовж останніх 30 років боржник здає в оренду стороннім особам, отримуючи за це неоподатковані доходи при цьому ОСОБА_2 не сплачує комунальні послуги за квартири №12 та №38 .

Відповідач, власник і споживач послуг відповідальний за особовий рахунок, а тому відповідно до норм чинного законодавства, Статуту кооперативу, у нього виникає обов`язок своєчасно сплачувати внески та платежі у рахунок покриття витрат на експлуатацію та ремонт будинку, прибудинкової території та плату за спожиті житлово- комунальні послуги.

Протягом зазначеного вище періоду скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідача на адресу позивача не надходило.

Проте, відповідач користується комунальними послугами, але не сплачує за ці послуги та за житло (квартирна плата, холодна вода, електроенергія тощо) своєчасно і в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість перед ЖБК «Індикатор-8» (а.с. 28-29).

Згідно ст. 68 ЖК України споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

01.09.2020 року ЖБК «Індикатор-8 надсилав претензію відповідачу ОСОБА_2 з пропозицією добровільно сплатити борг за отримані послуги, але боржник продовжує навмисно ухилятися від сплати комунальних послуг (а.с.25-27).

Невиконання боржником обов`язків по сплаті наданих житлово-комунальних послуг порушує діяльність ЖБК «Індикатор-8», чим позбавляє підприємство можливості надавати послуги належної якості, та вчасно розраховуватися з підприємствами, що виробляють ці послуги, що підтверджується листами-повідомленнями про зупинку вивозу сміття та попередженнями про припинення постачання електроенергії.

Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них.

Відповідно до частини 7 статті 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Відповідно до положення ст.ст. 319, 322 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, в розрізі даного спору зобов`язання відповідача оплатити послуги з утримання будинку та прибудинкової території виникає внаслідок встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, які затверджено органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Виконавець зобов`язаний: 1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; 6) розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що за період з серпня 2016 року по серпень 2020 року відповідач заборгував позивачу по сплаті за фактично отриманих житлово-комунальних послуг на суму 21 944,75 гривень з врахуванням індексу інфляції -11 227,12 грн., та 3% річних - 3 326,49 грн., заборгованість нарахована щодо квартир АДРЕСА_2 , які належать відповідачу, та підтверджується представленим підприємством позивача розрахунком заборгованості (а.с. 28-29).

За таких обставин, позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Вирішуючи питання про розмір стягнення заборгованості за надані житлово - комунальні послуги, суд враховує заяву відповідача про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ст.. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому перебіг позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.. 261 ЦК України).

Зі змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

В такому разі слід дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у Постанові за № 6-43цс17 від 22 березня 2017 року.

З огляду на викладене, зважаючи, що позивач звернувся з даним позовом до суду 12.02.2021 року (дата реєстрації позовної заяви в канцелярії суду), суд з урахуванням заяви відповідача про застосування строку позовної давності, вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості за оплату житлово - комунальних послуг за період з серпня 2016 року по лютий 2018 року на загальну суму 9293,53 грн., такими, що пред`явлені зі спливом строку позовної давності, установленої нормами статті 257 ЦК України.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 712 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Системний аналіз положень ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української PCP дає підстави для висновку про те, що правовідносини, пов`язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово- комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах даного спору Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-8» в особі Рубіса Василя Павловича правомірно пред`явлено вимоги до ОСОБА_2 про стягнення нарахованого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми заборгованості, однак, зважаючи на ту обставину, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності щодо частини вказаних вище платежів, а саме за період з лютого 2018 року по серпень 2020 року, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача нарахованого 3 % річних у розмірі 948.74 грн., інфляційне збільшені боргу у розмірі 1 700.29 грн. в межах строку позовної давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими витратами.

Відповідно до п.1,2 ч. 2 ст. 137 розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду. збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою стороною; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до договору про надання правової допомоги № 213/21 від 26.01.2021 року позивач сплатив витрати пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 3 000 грн. (а.с. 8-9).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В порядку ст. 141 ЦПК України, ураховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 2270 грн., що відповідає положенню ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 253, 256, 257, 262, 322, 526, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-8» в особі Рубіса Василя Павловича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 ) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Індикатор-8» ( м. Київ, вул. Кіпріанова Академіка, буд. 2, , р/р НОМЕР_2 , АТ КБ «ПРИВАТБАНК», код отримувача: 24580539) заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 15300 (п`ятнадцять тисяч триста) 25 коп. , з яких 12651,22 грн. заборгованість за житлово-комунальні послуги, 948.74 грн. -3% річних неустойки, 1 700.29 грн. - інфляційні втрати, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. а також витрати пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Журибеда