РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року

м. Рівне

Справа № 2-2572/09

Провадження № 22-ц/4815/190/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Хилевича С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1

заінтересовані особи ОСОБА_2 , Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2020 року, ухваленого в складі судді Головчака М.М., повний текст рішення виготовлено 20.11.2020року, у справі №2-2572/09

в с т а н о в и в:

21 жовтня 2020 року до Рівненського міського суду Рівненської області звернувся боржник ОСОБА_1 із заявою про визнання дублікату виконавчого листа у цивільній справі №2-2572/09, виданого 19.04.2017 р. Рівненським міським судом Рівненської області, таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що дублікат виконавчого листа у цивільній справі №2-2572/09, виданого 19.04.2017 р. не підлягає виконанню, оскільки виконавче провадження №13174637 не було закрито, а тому вважає що дублікат виконавчого листа у цивільній справі №2-2572/09, виданий 19.04.2017 р. Рівненським міським судом Рівненської області видано безпідставно, та є таким, що не підлягає виконанню, просив про задоволення заяви.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про визнання дублікату виконавчого листа у цивільній справі № 2-2572/09 таким, що не підлягає виконанню - залишено без задоволення.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з відсутності передбачених ст.432 ЦПК України правових підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та про необхідність відмови в задоволенні заяви.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник заявника, покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23.02.2009 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в розмірі 350 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.01.2009 року до досягнення дитиною повноліття.

На виконання цього рішення Рівненським міським судом Рівненської області було видано виконавчий лист № 2-2572 від 26.05.2009 року, на підставі якого, 05.06.2009 року державним виконавцем Рівненського МВ ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №13174637, щодо примусового виконання вищезгаданого виконавчого листа.

12.11.2012 року виконавче провадження завершено на підставі п.6 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова державного виконавця є чинною.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17.03.2017 р. за заявою ОСОБА_2 було видано дублікат виконавчого листа у цивільній справі №2-2572/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, оскільки виконавчий лист був втрачений у державній виконавчій службі.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, підлягають виконанню на всій території України.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Згідно зі ст. 431 цього Кодексу виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України , суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Аналогічні висновки містяться у постановах Касаційного Цивільного суду в складі Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11 та від 30 жовтня 2019 року у справі справа № 686/5252/17.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що у своїй заяві ОСОБА_1 не наведено підстав та не надано доказів про те, що дублікат виконавчого листа був виданий помилково або обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою, або з інших причин, на підставі яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Будь-які докази помилкової видачі судом дубліката виконавчого листа чи подвійного стягнення аліментів, за одним і тим же ж виконавчим провадженням, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ухвала суду про видачу дубліката виконавчого листа в апеляційному порядку боржником не оскаржувалась.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст.367,375,381-384,389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 04.02.2021 року.

Головуючий:

Судді :