Справа № 159/2617/21
Провадження № 2-з/159/14/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12 травня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Посполітк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець ВО Волинської області Капітан Михайло Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В цей день, позивачем додано заяву про забезпечення позову, в якому заявник просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №75419 від 09.10.2020 року, що вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем.

В обґрунтуванні поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що із постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Луцьк Волинської області Капітана Михайла Володимировича ним було встановлено відкриття виконавчого провадження №64788734, стягнення витрат виконавчого провадження та винагороди виконавця, а також те, що у жовтні 2020 року відповідач звертався до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича із заявою, на підставі якої останній вчинив виконавчий напис №75419 про стягнення з нього 16805, 00 грн. Наголошує, що сума, яка стягується з позивача на користь відповідача є надмірною, оскільки нотаріально посвідчених договорів на таку суму він не укладав ні з відповідачем, ні з будь-якими іншими фінансовими компаніями чи банками. До моменту ознайомлення зі змістом вказаної постанови приватного виконавця, позивачу не було відомо про грошові вимоги до нього, оскільки будь-яких письмових повідомлень, претензій, досудових вимог чи листів він не отримував.

Вважає, що виконавчий напис нотаріуса №75419 від 09.10.2020 року був вчинений незаконно, а відтак, звертається до суду з даною позовною заявою.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити виходячи з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

При аналізі зазначених норм чинного законодавства України вбачається, що належне виконання виконавцем покладених на нього обов`язків гарантує, зокрема непорушність майнових прав як стягувача, так і боржника.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються державним виконавцем шляхом винесення відповідної постанови.

Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується судами апеляційної та касаційної інстанції та безпосередньо державним виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 вказаного Закону виконавець має право зупинити вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

З викладеного вбачається, що саме до повноважень виконавця належить питання про зупинення вчинення виконавчих дій, при цьому однією з підстав для прийняття такого рішення виконавцем є зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

В той час, як виконавчий лист в порядку статті 432 ЦПК України може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню у двох випадках: 1) якщо його було видано помилково 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведене, узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.01.2018 року в справі: № 755/15479/14-ц підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові(зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа;помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі винайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Звернення ОСОБА_1 із позовною заявою про забезпечення позову, не є підставою для зупинення виконання виконавчого напису нотаріуса.

До того ж, суд розглядаючи вказану заяву, приходить до висновку, що за своєю правовою природою і правовими наслідками настання яких і є метою звернення заявника з вказаною заявою до суду, а саме зупинення виконання виконавчого напису нотаріуса є за своїм змістом заявою про забезпечення позову.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що зупинення виконавчих дії в порядку Закону України «Про виконавче провадження» в даному випадку не відповідає вимогам закону.

Крім того, суд вважає, що таке зупинення стягнення на підставі виконавчого напису є підміною рішення суду. Так, у разі задоволення заяви про зупинення виконання виконавчого напису нотаріуса, позивачем фактично буде досягнуто мети позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, без розгляду справи по суті.

За таких обставин суд, приходить до висновку, що в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 354, 432 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Головуючий: В.О.Лесик