Справа № 703/1245/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кирилюк Н.А.,

з секретарем судового засідання Римським Д.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі цивільну справу № 703/1245/21

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначила, що 09 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. було відкрито виконавче провадження № 64758145 про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 14122 від 26 січня 2021 року про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості в розмірі 15172 грн.

Позивач стверджує, що вказаний виконавчий напис вчинений з численними порушеннями.

Так, приватним нотаріусом не було встановлено безспірності заборгованості перед стягувачем, її не повідомляли про намір вчинити виконавчий напис, про розмір заборгованості, з яким вона категорично не згодна.

Крім того, просила врахувати, що виконавчі написи можуть вчинятись виключно на нотаріально посвідчених договорах. Однак кредитний договір, на підставі якого вчинявся напис, не посвідчувався нотаріально.

Ухвалою від 19 квітня 2021 року суд забезпечив позов ОСОБА_1 шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 14122 від 26 січня 2021 року приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості, виконання якого здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяною Петрівною, виконавче провадження № 6475814.

Виклад позиції учасників справи щодо заявлених позовних вимог.

Позивач в судове засідання не з`явилась, в направленій до суду заяві просила розглядати справу у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. В направленому на адресу суду відзиві відповідач просив розглядати справу у відсутності його представника та зазначив, що право вимоги до відповідача у ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» виникло на підставі договору факторингу від 03.04.2017 року. На момент вчинення виконавчого напису заборгованість ОСОБА_1 була безспірною і позивачем не спростовано факт існування заборгованості за кредитним договором. Заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки квитанція про їх оплату складена в довільній формі та не є квитанцією до прибуткового касового ордеру, а відповідно, не є допустимим доказом понесених витрат.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням.

За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання зобов`язань.

21 лютого 2018 року ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 уклади договір позики № 959987.

Відповідно до п. 1.1 1.4, 2.1 договору позикодавець передає позичальнику у власність 4000 грн, а позичальник приймає на себе обов`язок сплатити позикодавцю проценти від суми позики та повернути суму позики впродовж строку позики, тобто до 25 березня 2018 року.

Як встановлено з розрахунку платежів за позикою, який є додатком № 1 до договору, позика надавалась терміном на 32 дні. В цей термін позивач мала сплатити суму позики у розмірі 4000 грн та 1228 грн 80 коп процентів, сукупна вартість позики визначена у розмірі 5228 грн 80 коп.

26 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 14122, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором № 959987 від 21 лютого 2018 року, укладеним нею із ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 03042017 від 03 квітня 2017 року, є ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 19 грудня 2018 року по 06 січня 2021 року. Сума заборгованості складає 15172,00 грн, в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 4000,00 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 11172,00 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. від 09 березня 2021 року відкрито виконавче провадження № 647581 з виконання зазначеного виконавчого напису.

Цього ж дня приватним виконавцем було винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Норми права, які застосовує суд.

Згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно пункту 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

Позиція суду щодо заявлених вимог.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість бо інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Звертаючись до суду з наведеним позовом однією з підстав обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила про наявність спору щодо розміру заборгованості.

Судом досліджено виконавчий напис та встановлено, що ним було визначено суму заборгованості у розмірі 15172,00 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 4000,00 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 11172,00 грн.

Згідно з договором позики від 21 лютого 2018 року та розрахунком платежів за позикою, який є додатком № 1 до цього договору, сукупна вартість позики була погоджена сторонами у розмірі 5228,80 грн, що включає в себе суму кредиту у розмірі 4000 грн та проценти за користування позикою у розмірі 1228,80 грн.

Враховуючи, що виконавчим написом були стягненні проценти за користування кредитом у більшому розмірі ніж передбачено договором, суд вважає обґрунтованим твердження позивача щодо недоведеності безспірності заборгованості.

Суд також враховує, що під час вчинення виконавчого напису на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», виконавцем було визначено це товариство як правонаступника всіх прав і обов`язків ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 03042017 від 03 квітня 2017 року.

За клопотанням позивача суд ухвалою від 19 квітня 2021 року витребував у відповідача договір відступлення за кредитним договором, на підставі якого було вчинено оспорюваний виконавчий напис.

До відзиву на позов відповідач приєднав фотокопії 1 та 8 сторінки договору факторингу № 03042017 від 03 квітня 2017 року та стверджував у відзиві, що саме на підставі цього договору він набув права вимоги до позивача.

Відповідно до цього договору ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених договором.

Відповідачем, також, надано витяг з реєстру прав вимог № 68 від 19.12.2018 року до договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017 року на підтвердження переходу права вимоги саме до ОСОБА_1 .

Суд відхиляє надані докази як такі, що підтверджують набуття у відповідача права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним нею з ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», оскільки договір факторингу був укладений майже за рік до укладення позивачем кредитного договору. Тобто, на момент укладення договору факторингу між ОСОБА_1 і ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» не існувало будь-яких кредитних зобов`язань.

Будь-яких інших доказів на підтвердження свого права відповідач не надав.

Крім того, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса».

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», до вищевказаного Переліку документів внесені зміни, якими, зокрема, доповнено Перелік новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункту 2. «Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.».

Вказаною постановою зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати її резолютивну частину про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Тобто, повноваження нотаріусів на внесення виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, були передбачені змінами в переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, що були чинними виключно до 21 березня 2017 року - офіційної дати опублікування резолютивної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 26 січня 2021 року, тобто після опублікування резолютивної частини постанови суду в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Відтак, приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис про стягнення простроченої заборгованості, що випливає з кредитних відносин, оскільки на той часу нотаріуса вже були відсутні правові підстави для цього.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат ОСОБА_1 надала суду договір про надання правничої допомоги від 07 квітня 2021 року № 22/21, укладений нею з адвокатом Дем`яненком О.А., свідоцтво адвоката про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт прийому-передачі наданих послуг від 15 квітня 2021 року та квитанцію про оплату правової допомоги на суму 4000 грн.

Відповідно до п. 3 договору за надання правничої допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 25% мінімальної заробітної плати, встановлення на день оплати, за годину роботи адвоката.

Як встановлено з акту виконаних робіт годину роботи адвоката у грошовому еквіваленті було визначено у розмірі 1250 грн.

Суд зазначає, що з 1 січня 2021 року розмір мінімальної заробітної плати складає 6000 грн, відповідно 25% становить 1500 грн.

Однак оскільки сторонами визначено цей розмір у меншому розмірі, суд не вбачає в цьому порушень, і як наслідок підстав для відмови у стягненні вказаних витрат.

Однак, суд зазначає, що згідно акту виконаних робіт адвокатом було двічі обліковано одну й ту ж послугу вивчення документів виконавчого провадження.

В зв`язку з цим, суд вважає за необхідне зменшити розмір правничої допомоги до 3750 грн (4165-415).

При цьому суд зазначає, що позивач як особа, яка замовляє послуги та купує товар, не повинен нести ризик втрати належних йому прав внаслідок неправильного заповнення документу, що підтверджує оплату цих товару чи послуг. Сам факт наявності помилок у заповненні відповідних документів не свідчить про те, що позивачем не проводилась оплата послуг чи товару.

А тому, квитанцію про оплату послуг адвоката суд вважає належним доказом на підтвердженням понесених позивачем витрат.

З відповідача також належить стягнути витрати по сплаті судового збору як за звернення позивача джо суду з позовом, так і з заявою про забезпечення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 263, 265, 268 ЦПК України суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна (м. Черкаси, вул. Смілянська, 118, офіс 308), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., вчинений 26 квітня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 14122, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості в розмірі 15172 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на користь ОСОБА_1 5112 грн 00 коп. понесених нею судових витрат.

Роз`яснити, що заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 19 квітня 2021 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: Н. А. Кирилюк