У Х В А Л А

04 лютого 2021 року м. Київ

Справа № 761/18088/18

Провадження: № 22-ц/824/4514/2021

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Невідомої Т.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Піхур О.В.,

за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки недійсним

та за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції вищевказані справи були об`єднані в одне провадження.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року позовні вимоги ПАТ «УКРСОЦБАНК» задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В рахунок часткового погашення заборгованості, за кредитним договором 08-038/371 від 27.07.2007 року, повернення відсотків та за кредитним договором 08-038/484 від 05.10.2007 року, звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому звичайній ціні на цей вид майна.

Вирішено питання щодо сплати судового збору.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали апеляційні скарги.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_3 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 травня 2020 року у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року залишено без змін.

19 січня 2021 року ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу, в якій одночасно порушила питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що вона не була повідомлена про розгляд даної справи, оскільки повістки судом першої інстанції направлялись за адресою, за якою вона не проживала та не зареєстрована. Про існування оскаржуваного рішення їй стало відомо лише 11 січня 2021 року з інформації Єдиного державного реєстру судових рішень.

Вирішуючи питання щодо прийняття апеляційної скарги та поновлення строку на апеляційне оскарження суд виходить з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, апеляційна скарга ОСОБА_1 подана 11 січня 2021 року, тобто, після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Досліджуючи питання повідомлення скаржниці про розгляд справи, суд зазначає, що банк, звертаючись до суду із позовом про визнання договору іпотеки недійсним зазначив адресу реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Відкриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві зареєстрованою по місту Києву не значиться (т. 1 а.с. 68).

У травні 2018 року позивач АТ «Укрсоцбанк» також подав до суду позовну заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації на прилюдних торгах, та визначив у заяві адресу місця реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 .

Судові повістки про розгляд справи, що були направлені ОСОБА_1 за адресою реєстрації, були повернуті до суду із відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання» (т. 2 а.с.112, т. 2 а.с 206-207, т. 3 а.с. 54-55, 57-58, 72-73, 87-88).

Судові повістки про розгляд справи, призначений на 19 вересня 2019 року, що направлені ОСОБА_1 за адресою реєстрації ( АДРЕСА_3 ) та її адвокату Кащуку М.С. були повернуті до суду із відміткою «інші причини» (т. 3 а.с. 90-91,93-94).

У пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18) вказано, що приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц).

Ураховуючи наведене, суд вважає, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» також не може вважатись доказом належного інформування відповідачки про час і місце розгляду справи судом першої інстанції та не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Окрім того, матеріали справи свідчать, що під час перегляду ухваленого судом першої інстанції рішення, ОСОБА_1 повідомлялась не за місцем реєстрації, а за адресою: АДРЕСА_1 .

З рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень убачається, що судові повістки про розгляд справи, в тому числі, які направлені ОСОБА_1 , були вручені членам сім`ї ОСОБА_6 (т. 4 а.с. 87-95, 103-106).

За наведених підстав, вважати, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлення про перегляд справи у апеляційному порядку не можна.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження скаржником пропущений з поважних причин, а тому вважаю за можливе його поновити.

Скаржницею до апеляційної скарги долучено клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтоване тим, що вона є пенсіонеркою, а тому сплата судового збору у розмірі 146 108, 31 грн є неможливою для неї. Згідно долученої до клопотання довідки про доходи убачається, що зазначений розмір судового збору значно перевищує 5 % її річного доходу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно частини другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Частиною першою та третьою статті 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Системний аналіз статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України дає підстави для висновку, що законом передбачено можливість зменшення розміру судового збору лише для позивачів у справі.

Таких правоих висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07 грудня 2020 року у справі № 463/1839/17 та від 21 грудня 2020 року у справі № 428/9390/19.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі 28249/95 від 19червня 2001рокузазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У даному випадку необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів.

Оскільки ОСОБА_1 є відповідачем у даній справі, відсутні правові підстави для звільнення її від сплати судового збору, а тому у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Законом України «Про судовий збір» визначено розміри ставок судового збору на основі розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

У відповідності до положень Закону України «Про судовий збір» , зокрема, п. 1 ч. 2 ст. 4, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору складає - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору складає - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; яка подана фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року становив 1762 грн.

При зверненні до суду з позовною заявою про визнання договору іпотеки недійсним АТ «Укрсоцбанк», як юридичною особою, судовий збір сплачено у розмірі 1762 грн, а звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у розмірі 95 643,54 грн.

Отже, ураховуючи, що законодавцем диференційовано шкалу розміру ставки судового збору, скаржнику, як фізичній особі, оскаржуючи рішення суду першої інстанції повністю, необхідно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 13 215 грн, оскільки 1 % від ціни позову складає 63 762,36 грн, максимальна ставка для фізичної особи за подання позову майнового характеру є 8 810 грн; та 1057,20 грн, оскільки ставка за судового збору за подання немайнового характеру для фізичної особи складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, загалом скаржниці як фізичній особі необхідно сплатити судовий збір у розмірі 14 272,20 грн.

Платiжнi реквiзити для сплати судового збору:

Отримувач коштів ГУК у м. Києві/Соломян.р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0026010

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Київський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа)

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ураховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку скаржнику для сплати судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою у розмірі 14 272,20 грн.

Керуючись ст. ст. 55, 185, 356, 357, 366 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року.

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху з наданням строку, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання скаржником копії даної ухвали, для сплати судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою.

Роз`яснити скаржнику, що у випадку несплати судового збору у встановлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: Т.О. Невідома