Справа №461/2004/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.,

з участю:

секретаря судового засідання Цюпака В.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Кульбій-Кухар Ю.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (адреса: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ) про відшкодування заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності, а також додаткових витрат, викликаних необхідністю стороннього догляду, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про відшкодування заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності, а також додаткових витрат, викликаних необхідністю стороннього догляду.

Свої вимоги мотивує тим, що 27 липня 2002 року в результаті падіння військового літака СУ-27УБ під час авіа шоу на Скнилівському летовищі ОСОБА_2 , були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку важкого ступеня, крововиливи в речовину головного мозку, перелом правої ключиці. Позивач був визнаний потерпілим у кримінальному провадженні , що підтверджується вироком Військового апеляційного суду центрального регіону України від 23.06.2005 року у кримінальному провадженні про обвинувачення військових службових осіб Військово-повітряних Збройних Сил України («Скнилівська трагедія»). В результаті отриманої травми: за висновком МСЕК від 28 лютого 2004 року ОСОБА_2 була встановлена ІІІ група інвалідності зі втратою професійної працездатності, безтерміново, а за висновком МСЕК від 14.05.2004 р. ОСОБА_2 була встановлена ІІ група інвалідності з втратою 100% професійної працездатності, безтерміново. Після переоглядів за висновком МСЕК від 06 червня 2006 року позивачу була встановлена І група інвалідності та визначено, що ОСОБА_2 не здатний до самообслуговування та потребує стороннього догляду. Згідно висновку експерта №150 від 28.12.2007 року стійка втрата працездатності у ОСОБА_2 складає 100% безтерміново. Позивач зазначає, що з дня винесення Галицьким районним судом попереднього рішення від 10.06.2020 року , яким на його користь стягнуто відшкодування заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності, в розмірі мінімальної заробітної плати за період з 01.03.2019 року по 29.02.2020 року та відшкодування додаткових витрат, викликаних необхідністю стороннього догляду в розмірі 0,5 мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати на побутову допомогу та 1/4 мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати на звичайний догляд, за період з 01.03.2019 року по 28.02.2020 року - продовжує хворіти та потребує стороннього догляду.

Просить суд позов задоволити та стягнути з відповідача на його користь відшкодування заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності, в розмірі мінімальної заробітної плати за період з 01.03.2020 р. по 28.02.2021 р., яка складає 60 338,00 грн.; стягнути відшкодування додаткових витрат, викликаних необхідністю стороннього догляду в розмірі 0,5 мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати на побутову допомогу та 1/4 мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати - на звичайний догляд, за період з 01.03.2020 р. по 29.02.2021 р. в сумі 45 253,50 грн.

Ухвалою суду від 12.03.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

27.04.2021 року до суду надійшов відзив від представника відповідача.

Також 27.04.2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наддали суд пояснення аналогічін викладеним у мотивах позовної завяи та просили позов задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 28.05.2021 року до суд надійшла заява представника відповідача про відкладення судового засідання у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засдіанні в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області, просив визнати причини неявки поважними.

Суд вважає, що у задовленні клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання та визнання причин неявки поважними слід відмовити, оскільки до клопотання про відкладення судового засідання не долучено належних доказів, що підтверджують поважність причин неявки, крім того в минуле засідання представник відповідача також не з`явився. У зв`язку з наведеним суд вважає, що за таких обставин справу можливо розглянути у відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, причини неяаки якого не є поважними, оскільки в матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Крім того, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що представник відповідача позовні вимоги заперечує та просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт використання додаткових коштів на його догляд.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Суд встановив, що 27 липня 2002 року в результаті падіння військового літака СУ-27УБ під час авіа шоу на Скнилівському летовищі ОСОБА_2 , були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку важкого ступеня, крововиливи в речовину головного мозку, перелом правої ключиці.

ОСОБА_2 визнано потерпілим у кримінальній справ і по обвинуваченню військових службових осіб Військово-Повітряних Збройних Сил України по Скнилівський трагедії. Унаслідок катастрофи літака СУ-27 позивачу спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно з висновком медичної експертизи № 150 від 28 грудня 2007 року позивач отримав черепно-мозкову травму у виді забою головного мозку важкого ступеня з крововиливами в речовину та під оболонки головного мозку з переважним ураженням лівої його половини, перелом правої ключиці. У зв`язку з наслідками вказаної перенесеної важкої черепно-мозкової травми в період з 2004 р. був визнаний інвалідом 3-ї -2-ї групи, а з червня 2006 р. визнаний інвалідом 1-ї групи із стійкою втратою працездатності, яка у ОСОБА_2 складає 100% безтерміново.

З копії довідки серії ЛВА-1 № 290854 від 06 червня 2006 року вбачається, що ОСОБА_2 встановлена І група інвалідності, у висновку вказано, що позивач потребує постійного стороннього догляду та допомоги.

Обставини отримання ОСОБА_2 травм, що стали причиною втрати працездатності, встановлювалися рішеннями Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2008 року, 23 липня 2009 року, 29 вересня 2010 року, 16 травня 2011 року, 10 квітня 2012 року, 28 травня 2013 року, 30 квітня 2014 року, 10 квітня 2015 року, 08 квітня 2016 року, 21 квітня 2017 р., 11.06.2018 р., 28.05.2019 р., 10.06.2020 р., тому згідно ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати за період 01.03.2020 р. 31.08.2020 р. встановлено в розмірі 4723, 00 грн.; з 01.09.2021 року по 01.01.2021 року 5000, 00 грн.

Згідно з законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати за період 01.01.2021 р. 28.02.2020 р. встановлено в розмірі 6000, 00 грн.

Всього заборгованість по відшкодуванню втраченого заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності за період з 01.03.2020 р. по 28.02.2021 р. складає:

(4723 грн. * 6 місяців ) + (5000 грн. * 4 місяці) + (6000 грн. *2 місяці) = 60338,00 грн.

Відповідно п.19 Постанові Пленуму ВСУ від 27.03.1992р. №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" для інвалідів І групи висновок МСЕК чи судово-медичної експертизи про потребу в звичайному сторонньому догляді або в побутовому обслуговуванні не вимагається. Розмір витрат не може бути меншим 0,5 мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати - на побутову допомогу, 1/4 % мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати - на звичайний догляд.

Заборгованість по відшкодуванню додаткових витрат викликаних необхідністю стороннього догляду за період з 01.03.2020 р. по 28.02.2021 р. складає:

(4723 грн. * 6 місяців) / 2 + (5000 грн. * 4 місяці) / 2 +(6000 грн. * 2 місяці) / 2 =30169,00 грн. - на побутову допомогу

(4723 грн. * 6 місяців) / 4 + (5000 грн. * 4 місяці) /4+(6000 грн. * 2 місяці) / 4 = 15084, 50 грн. - на звичайний догляд.

Всього заборгованість по відшкодуванню додаткових витрат, викликаних необхідністю стороннього догляду за період з 01.03.2020 р. по 28.02.2021 р. складає 45253, 50 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачу було завдано шкоду каліцтвом, він визнаний інвалідом 1 групи, тому має право на відшкодування заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності. Оскільки ОСОБА_2 на час ушкодження здоров`я не працював, втрачений заробіток слід нарахувати виходячи з розміру мінімальної заробітної плати у сумі 60338,00 грн. за період з 01 березня 2020 року по 28 лютого 2021 року. Також підлягають відшкодуванню за цей період додаткові витрати, викликані необхідністю стороннього догляду у сумі 45253,50 грн.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованами, а позов слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 82, 258, 259, 263 -265, 351-355 ЦПК України, ст.1195 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (адреса: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, ) про відшкодування заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності, а також додаткових витрат, викликаних необхідністю стороннього догляд, - задоволити.

Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлоцький,6, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відшкодування заробітку (доходу), втраченого внаслідок втрати загальної працездатності, в розмірі мінімальної заробітної плати за період з01.03.2020 року по 28.02.2021 року, в розмірі 60 338,00 грн.

Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлоцький,6, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відшкодування додаткових витрат, викликаних необхідністю стороннього догляду в розмірі 0,5 мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати на побутову допомогу та 1/4 мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати на звичайний догляд, за період з 01.03.2020 року по 28.02.2021 року в розмірі 45253, 50 грн.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення (складення). Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Романюк В. Ф.