ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4808/21 Справа № 211/4554/20 Суддя у 1-й інстанції - Середня Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Страха Вадима Олеговича на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2021 року, яке постановлено суддею Середньою Н.Г. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 09 лютого 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2020 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі ПАТ «ПУМБ») звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.12.2011 року між ПАТ «Банк Ренесан Капітал» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9088, за умовами якого ОСОБА_1 , видано кредитну карту з лімітом овердрафту в сумі 4852 грн., який згодом було збільшено до 21800 грн., а ще пізніше до 49 900 грн.

19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», що підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та Статутом.

Відповідачка не виконує умови кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 21.07.2020року, утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 95250,29 грн., з яких: 49423,38 грн. заборгованість за кредитом; 25251,63 грн. заборгованість за процентами; 20575,28 грн. штрафні санкції, які позивач просив стягнути з відповідача.

28 жовтня 2020 року представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду першої інстанції надано заяву про застосування наслідків пропускуАТ «Перший Український Міжнародний Банк» позовної давності та відмови в задоволенні позовних вимог з цих підстав.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» суму заборгованості за кредитним договором № 9088 від 08.12.2011 року, що виникла станом на 21.07.2020 року, в сумі 95250 гривень 29 коп., з яких: 49423 гривні 38 коп. - заборгованість за кредитом; 25251 гривня 63 коп. заборгованість за процентами; 20575 гривень 28 коп. - штрафні санкції; та в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2102 гривні 00 коп.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог,

Зокрема скаржник зазначає, що відповідно до висновків постанови Великої палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03.07.2019 року, зазначено, що підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.

Вказана анкета-заява на приєднання до договору не містить умов про можливість витрачання за рахунком коштів більше, ніж перебуває на платіжній картці, а надані банком витяги з протоколів про зміну відсоткової ставки не містять підпису відповідача і не визначають тарифу на здійснення банківських операцій, розмір дозволеного овердрафту, умов його погашення та сплати процентів за користування.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 звернулась з заявою до АТ «Банк Ренесанс-капітал» про відкриття карткового рахунку та оформлення платіжної картки. Відповідно до укладеного 08 грудня 2011 року кредитного договору № 9088, ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з базовою сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з лімітом овердрафту в сумі 4852,00 грн., який згодом було збільшено до 21800,00 грн., а пізніше - до 49900,00 грн. (а.с. 6-12 копія договорів з додатками).

Згідно пропозиції, ОСОБА_1 погодилась з тим, що ця пропозиція разом з Умовами та Правилами користування платіжними картками Банку та Тарифами за ведення та обслуговування карткових рахунків фізичних осіб є складовою та невід`ємною частиною Договору рахунку.

Як слідує з умов договору, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4852 грн., строком кредитування 36 місяців, з обов`язком сплати відсотків за користування овердрафтом 24 % річних, а також комісії з обслуговування кредиту - 2 %, що підтверджується змістом пропозиції (оферти) підписаної ОСОБА_1 (а.с. 6).

Преамбула оферти визначає, що після прийняття банком цієї пропозиції, вона є невід`ємною складовою частиною Умов кредитування, положення яких складають повний текст кредитного договору (а.с.6).

Пунктом 3.2.7. Загальних умов кредитування визначено особ`язок щодо здійснення щомісячного погашення заборгованості за овердрафтом, що виникла у розрахунковому періоді (період який починається 26 числа кожного місяця та закінчується 25 числа кодного наступного місяця), шляхом поповнення рахунку на кожну розрахункову дату коштами у розмірі, що є не меншим мінімального платежу.

В п. 3.2.8. зазначено, щомісячно в повному обсязі сплачувати процети за користування овердрафтом й несанкціонованим овердрафтом, нараховані штрафні санкції (за наявності), а також погашати іншу заборгованість, що виникла у розрахунковому періоді, шляхом поповнення рахунку на кожну розрахункову дату коштами у відповідному розмірі.

06 квітня 2015 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір, яким внесено зміни до договору карткового рахунку від 08.12.2011 року №№ НОМЕР_1 .

Відповідно до умов якого, ОСОБА_1 встановлено ліміт овердрафту у розмірі 21 800 грн., строком кредитування 60 місяців, з обов`язком сплати відсотків за користування підтверджується змістом пропозиції (оферти) підписаної ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно п. 6.1 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків позичальник зобов`язаний повернути банку кредит, сплатити проценти, комісії, інші комісії, можливі штрафи та збитки на умовах визначених цим розділом та пропозицією, а також виконувати інші умови ними передбачені .

Пунктом 6.2 Загальних умов кредитування визначено право банку нараховувати штраф у розмірі 10% від простроченої суми за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроче6ної суми, розрахованої на останній день місячного строку .

19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», що підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та Статутом.

Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши ОСОБА_1 кредит в обумовленому розмірі, що не заперечувалося сторонами та підтверджується матеріалами справи.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором № 9088 від 08.12.2011 року станом на 21.07.2020року, утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 95250,29 грн., з яких: 49423,38 грн. заборгованість за кредитом; 25251,63 грн. заборгованість за процентами; 20575,28 грн. штрафні санкції.

21 жовтня 2019 року позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачці на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту з вимогою повернути заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 21.10.2019 року, в розмірі 63 289, 72 грн..

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для примусового стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом процентів та штрафних санкцій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона, боржник, зобов`язана вчинити на користь другої сторони, кредитора, певну дію, передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами, договорами, між клієнтом і банком.

Зі змісту ст.626, 638 ЦК України слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, відповідно до ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови, пункти, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст.ст.628, 629 ЦК України.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Вимогами статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається із матеріалів справи, 08.12.2011 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір№ 9088 відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з базовою сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з лімітом овердрафту в сумі 4852,00 грн., який згодом було збільшено до 21800,00 грн., а пізніше - до 49900,00 грн.

Повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів здійснюється щомісячно у розрахунковому періоді (період який починається 26 числа кожного місяця та закінчується 25 числа кожного наступного місяця), шляхом поповнення рахунку на кожну розрахункову дату якою є 15 число кожного календарного місяця, коштами у розмірі, що є не меншим мінімального платежу.

19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», що підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та Статутом.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором № 9088 від 08.12.2011 року, станом на 21.07.2020 року утворилась заборгованість в розмірі 95250,29 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачка не виконувала умови договору в повному обсязі і суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у відповідачки ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитом, розмір якої останньою не спростовано.

При цьому, колегією суддів перевірено висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором та з`ясовано, що він визначений у відповідності із умовами кредитного договору № 9088 від 08.12.2011 року, який підписано сторонами та чинність якого не оскаржується, у зв`язку з чим колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення відповідача про про умови кредитування та узгодження даних умов.

Разом з тим, заперечуючи проти позову, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Страх В.О. в суді першої інстанції просив застосувати позовну давність та відмовити в позові.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Як слідує з умов кредитного договору № 9088 від 08.12.2011 року, сторонами погоджено, умови повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів, які здійснюється щомісячно у розрахунковому періоді (період який починається 26 числа кожного місяця та закінчується 25 числа кожного наступного місяця), шляхом поповнення рахунку на кожну розрахункову дату якою є 15 число кожного календарного місяця, коштами у розмірі, що є не меншим мінімального платежу.

За повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або процентів та/або комісії у терміни, що передбачені Графіком платежів, позичальниця зобов`язана сплатити штраф у розмірі 10% від простроченої суми за кожен випадок прострочення (п. 6.2.) та таке прострочення надає банку право вимагати дострокового погашення заборгованості (п. 8.1.).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідачки повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачкою терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачкою обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Отже, оскільки за умовами договору відповідачка мала виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів і комісії 15 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (60 місяців), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування, як це встановив суд першої інстанції.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач частково здійснювала погашення заборгованості, зокрема 02.04.2020 року , 05.05.2020 року, позивач звернувся до суду з позовом 04 серпня 2020 року, тобто в межах строку позовної давності.

Посилання представника відповідача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, зробленого в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відповідачем підписано як пропозиція на укладення договору карткового рахунку, заява на відкриття карткового рахунку та оформлення платіжної картки, та пропозиції про зміни до договору карткового рахунку, так і загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, що відповідачем не спростовано. Відповідач користувалась коштами, частково здійснюючи погашення кредиту, а отже була ознайомлена та прийняла умови кредитного договору, про що свідчать також її підписи в наданих до суду копіях письмових доказів.

При відкритті провадження ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року задоволено частково клопотання відповідача ОСОБА_1 та відстрочено їй сплату судового збору за розгляд апеляційної скарги до ухвалення судового рішення.

Відповідно п.п. 9 п.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за розгляд апеляційної скарги на рішення суду складає 150% ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 3153,00 грн., виходячи з розрахунку 2102 грн.х150%.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 -адвоката Страха Вадима Олеговича залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2021 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3 153 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 червня 2021 року.

Головуючий:

Судді: