Справа № 129/89/21
Провадження по справі № 2/129/432/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2021 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді: Бондар О.В.

без участі сторін та їх представників розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Гайсині цивільну справу за позовом адвоката Мазуренко Лесі Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами, -

установив:

14.01.2021 р. до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, в якому просив суд припинити стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 відповідно до рішення Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/14344/15-ц від 1.02.2016 р., оскільки з народження до ІНФОРМАЦІЯ_1 їх син ОСОБА_4 проживав зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , на користь якої відповідно до зазначеного рішення стягувалися аліменти на утримання малолітнього сина; з 2.06.2017 р. дитина проживала з батьком в с.Куна Гайсинського району, проте за період з листопада 2015 р. по березень 2017 р. ОСОБА_1 сплачено аліменти на користь ОСОБА_2 в сумі 7100 грн., йому нарахована заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 59872 грн., ОСОБА_1 неодноразово звертався до державних виконавців із заявою про перерахунок заборгованості з огляду на те, що малолітній син вже з 2.06.2017 р. проживає з батьком в с.Куна Гайсинського району, повністю перебуває на його утриманні, мати не приймає участь у його утриманні, вихованні, однак заборгованості йому не перераховано; рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 29.09.2020 р. визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з його батьком ОСОБА_1 , рішення набрало чинності 30.10.2020 р., тому батько просив також звільнити його від сплати заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 50252115 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , відповідно до виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/14344/15-ц від 19.02.2016 р.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, в поданій до суду заяві представник позивача ОСОБА_5 просить справу розглядати у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася повторно із невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких законних підстав.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 cт.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України.

Згідно зі ст. ст. 180, 181, ст.183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом , якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення дитиною повноліття; але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина друга статті 197 Сімейного кодексу України визначає, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , матір`ю дитини є ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_1 , батьки дитини у шлюбі не перебували, не проживали однією сім`єю, з народження до ІНФОРМАЦІЯ_3 малолітня дитина ОСОБА_3 проживав зі своєю матір`ю, на користь якої з батька відповідно до рішення Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/14344/15-ц від 1.02.2016 р. стягуються аліменти на утримання малолітнього сина; з 2.06.2017 р. дитина проживає з батьком в с.Куна Гайсинського району; ОСОБА_1 неодноразово звертався до державних виконавців із заявою про перерахунок його заборгованості на користь відповідача по сплаті аліментів, які з нього стягуються, незважаючи на ту обставину, що малолітній син вже з 2.06.2017 р. проживає з батьком в с.Куна Гайсинського району, повністю перебуває на його утриманні, мати не приймає участь у його утриманні, вихованні, таким чином втратила право на отримання аліментів з позивача на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_4 ; рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 29.09.2020 р. визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з його батьком ОСОБА_1 , рішення набрало чинності 30.10.2020 р. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам на утримання дитини ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 50252115, виконаного Гайсинським відділом ДВС, заборгованість позивача станом на 1.09.2020 р. складає 124 638,50 грн.

Згідно п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Оскільки, малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2.06.2017 року постійно проживає з батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , повністю перебуває на його утриманні, мати ОСОБА_2 не приймає участь у його утриманні, вихованні, тобто з 2.06.2017 р. втратила право на отримання від ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , які стягуються з позивача відповідно до рішення Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/14344/15-ц від 1.02.2016 р., рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 29.09.2020 р. визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з його батьком ОСОБА_1 , рішення набрало чинності 30.10.2020 р., добровільно із заявою про припинення стягнення аліментів відповідачка до державного виконавця не зверталася, то необхідно в судовому порядку припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 відповідно до рішення Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/14344/15-ц від 1.02.2016 р.

Крім того, на період, коли малолітній ОСОБА_3 проживав з його батьком ОСОБА_1 , повністю перебував на його утриманні, мати не брала участі в утриманні та вихованні дитини, державним виконавцем проводилося стягнення аліментів з позивача на користь відповідача, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам на утримання дитини ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 50252115, Гайсинським відділом ДВС нараховано заборгованість, яка станом на 1.09.2020 р. складає 124 638,50 грн., з огляду на безпідставність стягнення аліментів із батька, з яким проживає дитина і перебуває на його повному утриманні, на користь матері, яка не проживає з дитиною і не утримує її, то позивача необхідно звільнити від заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 50252115 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , відповідно до виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/14344/15-ц від 19.02.2016 р., за наявності зазначених судом обставин.

На підставі ст. 141 ЦПК України на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 10-13, 19, 76, 82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання дитини ОСОБА_3 відповідно до рішення Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/14344/15-ц від 1.02.2016 р.

Звільнити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , від сплати заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 50252115 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання дитини ОСОБА_3 , відповідно до виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/14344/15-ц від 19.02.2016 р.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення; в разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено судом 11.06.2021 р.

Суддя: