Провадження № 2-о/761/63/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» про припинення обтяження рухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року представник ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, у якому просила суд: припинити заставу транспортного засобу марки АUDI, модель А6 ALLROAD, випуску 2008 року, реєстраційний № НОМЕР_1 , зареєстрований ВРЕВ-11 УДАІ в місті Києві 06 серпня 2008 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 видане ВРЕВ-11 УДАІ в місті 06 серпня 2008 року шляхом вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження рухомого майна, реєстраційний номер обтяження 27454466, зареєстрований 05.02.2020 17:41:17 реєстратором Цілепа Євген Миколайович, Регіональна філія міста Києва та Київської області державного підприємства Національні інформаційні системи», Київська обл., підстава обтяження: Договір застави № 014/3949/5/21256 транспортного засобу, виданий 08.08.2008 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Авдієнко В.В. обтяжувач -Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ЕРСТЕ БАНК», повним правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство ФІДОБАНК» (надалі - Відповідач/Заставодержатель), що підтверджується Довідкою 0-3-14/146 ВІД 25 лютого 2015 року, та ОСОБА_1 було укладено Договір застави №014/3949/5/21256 транспортного засобу (надалі - Договір застави). Відповідно до умов Договору застави заставодавець, в якості забезпечення виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором № 014/3949/5/21256 від 08 серпня 2008 року передав в заставу Заставодержателю транспортний засіб марки АUDI, модель А6 ALLROAD, випуску 2008 року, реєстраційний № НОМЕР_1 , зареєстрований ВРЕВ-11 УДАІ в місті Києві 06 серпня 2008 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 видане ВРЕВ-11 УДАІ в місті 06 серпня 2008 року. В подальшому Позивач належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Кредитним договором № 014/3949/5/21256 від 08 серпня 2008 року, що підтверджується Довідкою № 19-4-0-3-14/146 від 25 лютого 2015 року та постановою ВП № 43310789 від 25.02.2015 року. Зокрема, згідно Довідки від 25 лютого 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 повністю виконала вимоги виконавчого напису на Договорі застави № 014/3949/5/21256 від 08.08.2008 року, а також повністю погасила заборгованості за Кредитним договором № 014/3949/5/21256 від 08 серпня 2008 року. Внаслідок належного виконання Позивачем своїх зобов`язань за Кредитним договором Відповідач виключив з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження транспортного засобу. Однак, 05.02.2020 року, з невідомих причин зареєстрував в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запис № 27454466 щодо обтяження транспортного марки АUDI, модель А6 ALLROAD, випуску 2008 року, реєстраційний № НОМЕР_1 , зареєстрований ВРЕВ-11 УДАІ в місті Києві 06 серпня 2008 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 видане ВРЕВ-11 УДАІ в місті 06 серпня 2008 року, що підтверджується витягом № 67489979 від 13.08.2020 року. Наявність обтяження на належний Позивачу транспортний засіб порушує права Позивача щодо розпорядження своїм майном.

21.09.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 08 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ЕРСТЕ БАНК», повним правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство ФІДОБАНК» (надалі - Відповідач/Заставодержатель), що підтверджується Довідкою 0-3-14/146 від 25 лютого 2015 року, та ОСОБА_1 було укладено Договір застави №014/3949/5/21256 транспортного засобу (надалі - Договір застави). Відповідно до умов Договору застави заставодавець, в якості забезпечення виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором № 014/3949/5/21256 від 08 серпня 2008 року передав в заставу Заставодержателю транспортний засіб марки АUDI, модель А6 ALLROAD, випуску 2008 року, реєстраційний № НОМЕР_1 , зареєстрований ВРЕВ-11 УДАІ в місті Києві 06 серпня 2008 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 видане ВРЕВ-11 УДАІ в місті 06 серпня 2008 року (а.с.5).

З договору Застави вбачається, що ВАТ «ЕРСТЕ БАНК» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 64 177 дол. США.

Згідно Довідки № 19-4-0-3-14/146 від 25 лютого 2015 року ОСОБА_1 виконала вимоги виконавчого напису нотаріуса на договорі застави № 014/3949/5/21256 від 08.08.2008 року, а також повністю погасила залишок заборгованості за Кредитним договором № 014/3949/5/21256 від 08 серпня 2008 року (а.с.6).

Згідно виконавчого напису №779, виданого 08.05.2014 року про звернення стягнення на мано боржника - транспортний засіб марки АUDI, модель А6 ALLROAD, випуску 2008 року, реєстраційний № НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , яка має заборгованість перед ПАТ «Фідобанк» у розмірі 354 242,07 грн.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 43310789 від 25.02.2015 року припинено чинність арешту майна боржника - транспортного засобу марки АUDI, модель А6 ALLROAD, випуску 2008 року, реєстраційний № НОМЕР_1 , який було накладено постановою від 05.11.2014 року №934/22.

У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься запис № 27454466 від 05.02.2020 року щодо обтяження транспортного марки АUDI, модель А6 ALLROAD, випуску 2008 року, реєстраційний № НОМЕР_1 , зареєстрований ВРЕВ-11 УДАІ в місті Києві 06 серпня 2008 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 видане ВРЕВ-11 УДАІ в місті 06 серпня 2008 року, що підтверджується витягом № 67489979 від 13.08.2020 року (а.с.8).

Відповідно до п.5.1. договору застави, цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання Заставодавцем своїх зобов`язань за Кредитним договором.

Кредитний договір у матеріалах справи відсутній та сторонами не надавався.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст.510 ЦК України).

Відповідно до положення ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставного майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (п.1 ч. 1 ст. 593 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Довідка банку, видана 25 лютого 2015 року, з урахуванням того, що обтяження накледено 05.02.2020 року, а також відсутність Кредитного договору у матеріалах справи позбавляють суд оцінити чи зобов`язання, які були покладені на позивача, нею виконані повністю, у спосіб передбачений законом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилається, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 525, 526, 530, 611, 624, 625, 629, 634, 1054 ЦК України, ст.12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» про припинення обтяження рухомого майна.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: