Номер провадження: 22-ц/813/19/21
Номер справи місцевого суду: 521/8337/20
Головуючий у першій інстанції Лічман Л. Г.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

21.05.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи 521/8337/20

Номер провадження: 22-ц/813/19/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба»,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Професійна спілка працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба»

розглянув у відкритому судовому засіданні з власної ініціативи питання про звернення до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення працівника під час розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Професійна спілка працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Лічмана Л.Г. о 15 годині 03 хвилині 23 жовтня 2020 року,повний текст рішення складений 29 жовтня 2020 року,

встановив:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати незаконним та скасувати наказ Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» (далі КП «МПРС») від 21.04.2020 р. № 223-к про звільнення ОСОБА_1 з посади провідного інженера філії «Чорноморська філія» Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба»; 2) поновити його на зазначеній посаді; 3) стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 21.04.2020 р. до дати ухвалення рішення.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що він працював на посаді провідного інженера Чорноморської філії КП «МПРС». З 24.12.2020 р. на підприємстві відбулась зміна керівництва та поновлений директор ОСОБА_2 запропонував добровільно звільнитися до 26.12.2020 р. певному колу працівників, особливо тих, хто викрив розкрадання майна на підприємстві.

18.02.2020 р. видано наказ КП «МПРС» № 123-н «Про припинення діяльності філії «Чорноморська філія» КП «МПРС». Одночасно ОСОБА_1 проінформовано про скорочення його посади у зв`язку з діяльністю філії та наступне вивільнення відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. 17.04.2020 р. позивачу запропоновані вакантні посади та він надав згоду на зайняття будь-якої із запропонованих. Усі вакантні посади, які були на підприємстві, ОСОБА_1 не пропонувались. Однак, наказом від 21.04.2020 р. № 223-к позивача було звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

ОСОБА_1 вважає звільнення незаконним. В порушення п. 5.1.5. Статуту КП «МПРС» припинення діяльності філії здійснено без погодження Уповноваженого органу управління Державної служби морського та річкового транспорту. В порушення Положення про Чорноморську філію та Посадової інструкції провідного інженера Чорноморської філії позивача звільнено посадовою особою, яка не передбачена згідно порядку звільнення працівників філії, оскільки наказ підписаний директором КП «МПРС» ОСОБА_2 .. В порушення ст. ст. 49-4 КЗпП України та пунктів 5.2.1.6, 6.12 Статуту КП «МПРС» роботодавець не звертався до профспілки щодо проведення консультацій з питань скорочення чисельності або штату працівників, що мало відбутися не пізніше 3 місяців до намічуваних звільнень. Роботодавець порушив норми матеріального права під час звільнення (згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України) за підставою, яка не передбачена чинним законодавством, а саме - ліквідацією Чорноморської філії. Така позиція відповідає висновку Верховного Суду України у постанові від 11.07.2012 р. у справі № 6-65цс12. В порушення ст. 49-2 КЗпП України роботодавцем не було запропоновано всі вакантні посади на підприємстві одночасно з попередженням та у подальшому. Позивачу відомо про посади - фахівець в Служби флоту; - провідний інженер в Службі флоту; - інспектор Відділу документального забезпечення та контролю; - дві посади у Відділі економічного планування та прогнозування. Відповідачем згода на переведення була проігнорована. Роботодавцем не враховано переважне право позивача на залишення на роботі, незважаючи на безперервний стаж позивача 15 років. В порушення ч. 1 ст. 43 КЗпП України роботодавець не звертався з письмовим поданням до Профспілки працівників КП «МПРС» про розірвання трудового договору та звільнив позивача без попередньої згоди Профспілки. Листом від 17.02.2020 р. Професійна спілка працівників КП «МПРС» повідомила про створення профспілки. Роботодавець порушив норму статті 252 КЗпП України щодо заборони звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу працівників, які обиралися до складу профспілкових органів протягом року після закінчення строку, на який обирався цей склад. Так, ОСОБА_1 був обраний до складу Профспілкового комітету Професійної спілки працівників Морської пошуково-рятувальної служби на конференції 27.11.2019 р.. 13.02.2020 р. позивачем подана заява про вихід із вказаної Профспілки, у зв`язку з обранням на посаду голови - ОСОБА_3 , яка має пряме підпорядкування директору, що свідчить про конфлікт інтересів. 14.02.2020 р. ОСОБА_1 став членом новоутвореної Професійної спілки працівників КП «МПРС», його обрано членом Профспілкового комітету (Т. 1, а. с. 1 - 16).

Згідно пояснень представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» ОСОБА_4 14.02.2020 р. утворена Професійна спілка працівників казенного підприємства «МПРС», головою якої призначено - Дрозда А.О., членом якої є ОСОБА_1 .. Про утворення профспілки повідомлявся керівник КП - ОСОБА_2 листом від 17.02.2020 р. вих. № 1. Обставини, що передували звільненню ОСОБА_1 визначені тим, що після поновлення на посаді директора КП ОСОБА_2 24.12.2019 р. ним проявлено агресивну поведінку по відношенню до колективу. Звільнено 35 працівників, що складає 10 % від загальної чисельності працівників, що є масовим звільненням. Після вручення ОСОБА_1 попередження, він звернувся до Профспілки за захистом своїх прав. Профспілка звернулась з листом до директора КП «МПРС» щодо порушення законодавства. Однак, відповіді не отримано. КП «МПРС» не подавало звітності про заплановане масове вивільнення. Відповідачем порушено ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». ОСОБА_1 не пропонувались інші вакантні посади на підприємстві та звільнено всупереч його згоди на переведення. У період з 18.02.2020 р. по 21.04.2020 р. підприємством здійснено прийом нових працівників, які відповідають кваліфікації позивача. Позивача звільнено через два місяці після внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про закриття філії та наказ про звільнення підписано посадовою особою, яка не передбачена порядком звільнення працівників. Позивача звільнено без попередньої згоди профспілки. Крім того, роботодавцем порушено ст. 252 КЗпП України щодо заборони звільнення працівників, які обиралися до складу профспілкових органів протягом року після закінчення строку, на який обирався цей склад (Т. 1, а. с. 139 - 144).

У відзиві на позовну заяву КП «МПРС» просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на наступне. За результатами державного фінансового аудиту діяльності КП «МПРС», проведеного Південним офісом Держаудитслужби, складено Аудиторський звіт, відповідно до якого рекомендовано з метою оптимізації організаційної структури та економії державних коштів розглянути необхідність функціонування Чорноморської філії КП «МПРС». Підприємством отримано згоду у повноваженого органу на ліквідацію філії. Тому, наказом від 18.02.2020 р. № 123-н прийнято рішення припинити діяльність Філії шляхом ліквідації. Про наступне вивільнення попереджено ОСОБА_1 17.04.2020 р.. Позивачу надано список вакантних посад, однак позивач не подав заяви про його переведення. 21.04.2020 р. ОСОБА_1 звільнено з займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та вручено трудову книжку. Переважне право на залишення працівника на роботі враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад. Позивач попереджався про наступне вивільнення за 2 місяці. Зміна керівництва на підприємстві не відбувалась. Твердження про пропозицію ОСОБА_2 звільнитися не відповідає дійсності. Ніяких розкрадань на підприємстві не було, посилання на мотиви звільнення є вигадкою. Ліквідація філії була погоджена. ОСОБА_1 звільнено керівником юридичної особи, оскільки довіреність керівнику Філії не видавалась. Листом КП «МПРС» повідомлено голову профспілки про заплановані заходи, в тому числі щодо скорочення штату працівників. На момент попередження про звільнення позивача у відповідача були відсутні вакансії, які можна б було запропонувати ОСОБА_1 згідно його освіти, кваліфікації та досвіду, а тому не було порушено ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України. Посади, про які зазначає позивач, не могли бути ним зайняті та не були вакантними. На адресу КП не надходило жодного листа про членство ОСОБА_1 в інших профспілкових організаціях. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.03.2020 р., серед іншого, визнано протокол конференції від 27.11.2019 р. протиправним. Крім того, у зв`язку з достроковим припиненням повноважень ОСОБА_1 , гарантії, передбачені ст. 252 КЗпП, не розповсюджуються. Оскільки вимога про стягнення середнього заробітку є похідною, то у її задоволенні необхідно відмовити (Т. 1, а. с. 201 - 215).

У відповіді на відзив ОСОБА_1 вказує, що йому не були запропоновані всі вакантні посади на підприємстві. Позивач погодився на переведення на будь-яку посаду, однак всупереч цьому його було звільнено. Переведення на іншу посаду можливе без відповідної форми заяви. При цьому прийнято ОСОБА_5 з 27.02.2020 р., ОСОБА_6 з 23.03.2020 р. та ОСОБА_7 з 08.04.2020 р. на роботу. Позивач мав переважене право залишення на роботі. В порушення ч. 1 ст. 43 КЗпП України відповідач не звертався з письмовим поданням до Профспілки працівників КП «МПРС» про розірвання трудового договору та звільнив без попередньої згоди профспілки. Твердження про ненадходження документа про членство ОСОБА_1 в інших профспілкових організаціях не відповідають дійсності, оскільки наявне звернення на офіційну електронну адресу директора КП «МПРС» від 17.02.2020 р.. В порушення ст. ст. 48, 50 Закону України «Про зайнятість населення» КП «МПРС» не надавало інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці. Твердження відповідача щодо перебування ОСОБА_2 керівником КП «МПРС» з дня утворення є недостовірним. Доводи відповідача щодо того, що філія ліквідована внаслідок проведеного аудиту спростовуються Протоколом розбіжностей до Аудиторського звіту та листом відповідача на адресу начальника Південного офісу Держаудитслужби ОСОБА_8 .. Незаконне звільнення ускладнилось тим, що воно відбулось під час впровадження карантину (Т. 2. а. с. 77 - 86).

Згідно заперечень на відповідь на відзив представник відповідача вказує про неможливість працевлаштування позивача на запропоновані йому посади, а також посади, на які прийнято інших працівників через відсутність у ОСОБА_1 відповідного досвіду, освіти та кваліфікації. Вивільнення не було масовим (Т. 2, а. с. 241 - 249).

У наданих представником відповідача письмових поясненнях вказано, що прийняття на посади 36 нових працівників відбулось, оскільки ці посади не були вакантними. Серед 36 працівників, 31 - це моряки, що входять у плавсклад, з якими переукладаються контракти. ОСОБА_9 прийнято 03.03.2020 р. на посаду інженера І категорії на період додаткової відпустки ОСОБА_10 .. ОСОБА_5 прийнято до прийняття змін до штатного розпису на період відпустки основного працівника. ОСОБА_6 27.01.2020 р. направила заяву про її переведення на посаду інспектора відділу документального забезпечення та контролю. ОСОБА_7 прийнята на посаду економіста 10.02.2020 р.. ОСОБА_11 прийнято на посаду начальника відділу внутрішньої безпеки. ОСОБА_12 прийнято на посаду до прийняття рішення про внесення змін до штатного розпису 07.02.2020 р.. Всі вищевказані посади не були вакантними та не відповідали кваліфікаційним вимогам позивача.

У додаткових поясненнях представника відповідача КП «МПРС» зазначено, що на підприємстві діє єдина профспілка, а саме - Професійна спілка працівників морської пошуково-рятувальної служби, яка є первинною. ОСОБА_1 вибув з її членів, відомостей про його прийняття до іншої профспілки не надходило. Відносно голови Профспілки працівників КП «МПРС» на розгляді у Київському районному суді м. Одеси перебуває кримінальне провадження у зв`язку з поданням недостовірних документів для державної реєстрації профспілки (Т. 2, а. с. 145 - 148).

У запереченнях на пояснення третьої особи представник відповідача підтвердив неотримання листа профспілкової організації з посиланням на правовий висновок Верховного суду у постанові від 21.03.2019 р. у справі № 568/879/17 (Т. 3, а. с. 43 - 46).

Позивачем надано додаткові письмові пояснення, які містять факти, викладені у попередніх заявах по суті справи. Крім того, ОСОБА_1 вказує про необхідність запропонувати працівникові іншу роботу, а не вакантну посаду, про що стверджується відповідачем.

Рішенням Малиновськогорайонного суду міста Одеси від 23 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що КП «МПРС» було здійснено всі необхідні заходи та дотримано вимоги ст. 40, 42, 43, 49-2 КЗпП України при звільненні ОСОБА_1 , а тому така підстава звільнення є обґрунтованою.

ОСОБА_1 подав заяву про вибуття із членів Професійної спілки працівників Морської пошуково-рятувальної служби за власним бажанням, що свідчить про те, що гарантії, передбачені ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ч. ч. 3. 4 ст. 252 КЗпП України не розповсюджуються на ОСОБА_1 (Т.3, а. с. 174 - 184).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 04 січня 2021 року подано апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2020 року.

ОСОБА_1 в апеляційній скаргу просить рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2020 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норма процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що: 1) судом першої інстанції не врахована відсутність події скорочення штату, що виключає право звільняти за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; 2) судом першої інстанції не надано належної оцінки установчим документам філії щодо порядку звільнення її працівників; 3) судом першої інстанції зроблено неправильний висновок щодо неможливості зайняття ОСОБА_1 відповідних вакантних посад; 4) суд першої інстанції не дослідив порушення роботодавцем вимог щодо пропозицій подальшого переведення на вакантні посади; 5) відповідач не запропонував посаду, яка відповідає за кваліфікаційною вимогою для працевлаштування ОСОБА_1 ; 6) висновок суду щодо вжиття заходів з проведення попередніх консультацій з Профспілкою відповідно до ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зроблений при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи; 7) суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що гарантії, які передбачені ст. 252 КЗпП України, не розповсюджуються на ОСОБА_1 ; 8) судом першої інстанції не враховано відсутність звернення роботодавця про надання попередньої згоди на звільнення до Профспілки працівників (Т. 3, а. с. 192 - 216).

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Морська пошуково-рятувальна служба» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.

КП «Морська пошуково-рятувальна служба» вказує на те, що рішення Київського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2020 року є законним та обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права (Т. 4, а. с. 10 -25).

У письмових поясненнях Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» зазначає, що з 2012 року на підприємстві діє Професійна спілка працівників Морської пошуково-рятувальної служби, яка є первинною, і яка легалізована в установленому законодавством порядку. Професійна спілка працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» не повідомила роботодавця, в порушення вимог ст. 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», відсутнє свідоцтво про легалізацію зазначеної профспілки (Т. 4, а. с. 34 - 37).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2020 року (Т. 3, а. с. 248).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 січня 2021 року призначено розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2020 року (Т. 3, а. с. 249).

05 березня 2021 року від КП «Морська пошуково-рятувальна служба» надійшов відзив на апеляційну скаргу (Т. 4, а. с. 10-25).

15 квітня 2021 року від КП «Морська пошуково-рятувальна служба» надійшли письмові пояснення (Т. 4, а. с. 34 - 37).

21 травня 2021 року від Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» надійшла заява, згідно якої останній просить справу розглядати за його відсутності та вважає, що рішення Малиновського районного суду м .Одеси від 23.10.2020 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - задоволенню.

На обговорення учасників справи апеляційним судом винесено питання про звернення до профспілки Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» щодо розгляду питання про надання згоди на звільнення з роботи ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

У судовому засіданні адвокат Желдаков Яросла Ігорович, діючий від імені ОСОБА_1 , пояснив, що у зверненні до профспілки немає сенсу, оскільки голова Професійної спілки працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» у судовому засіданні висловив свою позицію щодо звільнення.

У судовому засіданні ОСОБА_13 , діюча від імені Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», не заперечувала щодо звернення до Професійної спілки працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба».

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Професійна спілка працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» представника у судове засідання не направила, повідомлена належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути питання про звернення до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення працівника за відсутності третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору .

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 77, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних права або виконанні обов`язків щодо доказів, а також і інших випадках, передбачених цим Кодексом, зокрема коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подають сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до наказу від 13.09.2016 р. № 19-к ОСОБА_1 прийнято на посаду провідного інженера Філії «Чорноморська філія» КП «МПРС» за строковим трудовим договором № 1 від 14.09.2016 р.. Згідно наказу від 21.10.2016 р. № 23-к його переведено на постійне місце роботи на тій самій посаді. Вказане підтверджується записом у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 (Т. 1, а. с. 40 - 44).

Згідно наказу директора КП «МПРС» від 18.02.2020 р. № 123-н «Про припинення діяльності філії «Чорноморська філія» казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», яким наказано припинити діяльність філії шляхом ліквідації, з попередженням персонально під підпис працівників філії про їх вивільнення у зв`язку з ліквідацією філії та забезпеченням дотримання їх соціальних гарантій згідно з вимогами законодавства про працю (Т. 1, а. с. 49 - 50, 154 - 155).

18.02.2020 року ОСОБА_1 надано попередження, згідно якому відповідно до наказу КП «МПРС» від 18.02.2020 р. № 123-н «Про припинення діяльності філії «Чорноморська філія» казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», посада провідного інженера, яку він обіймає, скорочується і позивач підлягає вивільненню відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (Т. 1, а. с. 52).

17.04.2020 року ОСОБА_1 було надано список вакантних посад КП «МПРС», про отримання якого ним поставлено особистий підпис. Позивач на вказаному списку зазначив, що згоден на переведення на будь-яку із запропонованих вакансій. Серед запропонованих посад значиться посади: - програміст системний (посада для особи з обмеженими можливостями); - моторист 1 класу матрос 1 класу; - моторист 1 класу; - начальник МРПЦ м. Бердянськ (Т. 1, а. с. 53).

21.04.2020 року відповідно до наказу КП «МПРС» № 223-к ОСОБА_1 було звільнено з посади провідного інженера філії «Чорноморська філія» КП «МПРС» у зв`язку ліквідацією філії, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою звільнення вказано наказ КП «МПРС» від 18.02.2020 р. № 123-н «Про припинення діяльності філії «Чорноморська філія» казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» та попередження ОСОБА_1 від 18.02.2020 р..

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є членом Професійної спілки працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», однак відповідач не звертався до профспілки з письмовим поданням про надання згоди на звільнення позивача відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно із ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), пунктами 25, 7 ст. 40 і пунктами 2, 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім визначених законом випадків.

Згідно позиції представника відповідача, яка викладена у відзиві у Казенному підприємстві «Морська пошуково-рятувальна служба» 01.03.2012 року створена Професійна спілка працівників Морської пошуково-рятувальної служби, яка продовжує здійснювати свою діяльність. ОСОБА_14 на підставі власної заяви вибув з членів даної профспілки та не повідомляв про членство в іншої профспілки, тому при процедурі звільнення у роботодавця не було підстав для звернення до діючої профспілки для отримання згоди.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» ( Закон 1045-XIV ) громадяни України мають право на основі вільного волевиявлення без будь-якого дозволу створювати профспілки, вступати до них та виходити з них на умовах і в порядку, визначених їх статутами, брати участь у роботі профспілок.

Статтею 37 Закону 1045-XIV визначено, що профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки. Якщо на підприємстві, в установі або організації діє кілька первинних профспілкових організацій, представництво колективних інтересів працівників підприємства, установи або організації щодо укладання колективного договору здійснюється об`єднаним представницьким органом, який утворюється цими первинними профспілковими організаціями, за ініціативою будь-якої з них. У цьому випадку кожна профспілкова організація має визначитися щодо своїх конкретних зобов`язань за колективним договором та відповідальності за їх невиконання. Представницький орган утворюється на засадах пропорційного представництва. Первинна профспілкова організація, що відмовилася від участі в представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси найманих працівників при підписанні колективного договору.

Профспілки діють відповідно до законодавства та своїх статутів. Статути (положення) профспілок приймаються з`їздами, конференціями, установчими або загальними зборами членів профспілки відповідного рівня і не повинні суперечити законодавству України (ч. 1,2 ст. 14 Закону 1045-XIV).

Частиною дев`ятою статті 16 Закону 1045-XIV профспілка, об`єднання профспілок набувають права юридичної особи з моменту затвердження статуту (положення). Статусу юридичної особи набувають також організації профспілки, які діють на підставі її статуту.

Рішенням конституційного суду України № 11-рп/2000 від 18.10.2000 року визнані неконституційними положення Закону про початок діяльності профспілок з моменту їх державної реєстрації, та зазначено, що положення Закону в частині встановлення таких умов легалізації профспілок, які фактично пов`язують початок діяльності створеної з метою забезпечення і захисту інтересів працівників організації як профспілки з моментом її реєстрації у відповідних органах, що рівнозначно вимозі про попередній дозвіл на утворення профспілки, не відповідають частині третій статті 36 Конституції України.

Таким чином, законодавець встановив початок правосуб`єктності профспілки саме з моменту її утворення шляхом прийняття статуту установчими або загальними зборами членів профспілки, та визначив можливість існування на одному підприємстві декілька професійних спілок.

Згідно протоколу установчих зборів засновників Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» від 14.02.2020 року створена дана профспілка. Державна реєстрація профспілки здійснена 14.05.2020 року.

Таким чином, починаючи з 14.02.2020 року вважається, що Професійна спілка працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» становиться суб`єктом трудового законодавства, та при звільненні стосовно її членів роботодавець зобов`язаний погодитись з даною профспілкою у випадках визначених Законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 43 КЗпП України, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження у справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Також, відповідно до статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 336/5828/16 (провадження № 61- 30894сво18) зазначено, що «як при звільненні члена профспілкової організації без отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (стаття 43 КЗпП України), так і при звільненні члена виборного профспілкового органу без отримання попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (стаття 252 КЗпП) суд має зупинити провадження по справі та запитати відповідний орган щодо згоди на звільнення. Відсутність такого рішення під час звільнення працівника сама по собі не є безумовною підставою для його поновлення на роботі, оскільки така згода або незгода на звільнення може бути витребувана судом при вирішенні трудового спору».

Згідно з п. 15 Постанови Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року, «Про практику розгляду судами трудових спорів» із змінами та доповненнями, суд встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмові профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевказане, та оскільки, в матеріал справи відсутній висновок Професійної спілки працівників членом якої є позивач ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне звернутись до Професійної спілки працівників Казенного Підприємства «Морська Пошуково-Рятувальна Служба» (, 65038, м. Одеса, вул. Довга, 88, корп. А), та зобов`язати розглянути на засіданні комітету з додержанням вимог ст. 43 КЗпП України питання про надання згоди (відмову у наданні згоди) на звільнення ОСОБА_1 з посади провідного інженера філії «Чорноморська філія» КП «МПРС» за ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвали, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала апеляційного суду про звернення до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення працівника оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. 43 КЗпП України, ст. ст. 258-261, 367, 368, 381, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

Звернутись до Професійної спілки працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» (код ЄДРПОУ 43620529, 65038, м. Одеса, вул. Довга, 88, корп. А), яку зобов`язати розглянути на засіданні профспілкового комітету, з додержанням вимог ст. 43 КЗпП України, питання про надання згоди (відмову у наданні згоди) на звільнення ОСОБА_1 з посади провідного інженера філії «Чорноморська філія» КП «МПРС» за ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Попередити, що виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є ОСОБА_1 , розглядає у п`ятнадцятиденний строк питання про надання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 .

До одержання рішення профспілкової організації розгляд справи зупинити.

Копію ухвали направити до Професійної спілки працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» (код ЄДРПОУ 43620529, 65038, м. Одеса, вул. Довга, 88, корп. А) для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 27 травня 2021 року

Головуючий суддя А.П. Заїкін

Судді О. В. Князюк

С. О. Погорєлова