ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

з участю: заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів цивільну справу за заявоюОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року заявник звернулася до суду з даною заявою. Заяву мотивувала тим, що вона з Єдиного державного реєстру судових рішень дізналася про наявність судового наказу від 15 березня 2021 року винесеного Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 аліментів на дітей.

Ознайомившись зі змістом заяви ОСОБА_2 та судовим наказом, вона змушена подати дану заяву та просити суд визнати вищевказаний судовий наказ таким, що не підлягає виконанню, оскільки він виданий помилково й за відсутності у неї аліментних зобов`язань перед ОСОБА_2 ..

Зазначає, що рішенням виконкому Бориспільської міської ради від 12 жовтня 2020 року № 632 визначено місце проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з нею за місцем її проживання в м. Бориспіль. Син ОСОБА_5 проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, а малолітня донька ОСОБА_4 20 серпня 2020 року була викрадена ОСОБА_2 та відвезена до місця його проживання. З того часу вона не бачила доньки та не спілкувалася з нею, оскільки ОСОБА_2 перешкоджає їй спілкуватися з донькою, тривалий час не допускає до доньки соціальні служби, службу у справах дітей та представників місцевої влади і поліції. ОСОБА_1 зазначає, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа № 359/8620/20 за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей. Надана ОСОБА_2 . Довідка про склад сім`ї від 21 січня 2021 року не відповідає даним, що містяться в демографічному реєстрі та не відповідає інформації, яка знаходиться в розпорядженні територіальної громади, оскільки в АДРЕСА_1 , зареєстровані тільки вона, ОСОБА_2 та дитина ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за даною адресою не зареєстрований.

Заявник посилається на те, що у заяві про видачу судового наказу ОСОБА_2 зазначені обставини які не відповідають дійсності, останній умисно, з корисливих мотивів ввів суд в оману стосовно обставин їх життя, що робив і раніше, оскільки ним вже подавалася до суду в 2019 році заява про видачу судового наказу, який в подальшому 04 грудня 2019 року було скасовано судом.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2021 року було призначено судове засідання з розгляду вищевказаної заяви та заборонено органам Державної виконавчої служби та Приватним виконавцям приймати до виконання виконавчий документ - судовий наказ Фастівського міськрайонного суду Київської області виданий 15 березня 2021 року, у справі № 381/312/21 за заявою ОСОБА_2 .

12 травня 2021 року через канцелярію суду стягувачем було подано пояснення щодо заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, в яких стягувач просив суд відмовити в задоволенні заяви. Послався на те, що наведені ОСОБА_1 доводи є необґрунтованими, обставити не відповідають дійсності і мають на меті ввести суд в оману. Зазначив, що з часу коли вони перестали вести спільне господарство та припинили жити однією сім`єю, під час своєї відсутності вдома за місцем реєстрації ОСОБА_1 ніколи не залишала коштів чи продуктів для малолітніх дітей. ОСОБА_4 ходила до садочку, а ОСОБА_5 до школи та гуртку з панкратіону, які він оплачував. Мати дітей, не брала участі у їх вихованні та піклуванні, щоб забезпечити гідний рівень життя дітям. Зазначив, що між ним та заявницею дійсно існує спір стосовно постійного місця проживання дітей, але місцем проживання дітей з дня їх народження та по сьогоднішній день є АДРЕСА_1 . Мати дітей періодично незаконно шляхом викрадення дітей змінює в односторонньому порядку місце проживання дітей, періодично намагається їх викрасти. Між тим, зазначив, що посилання заявника на відповідні кримінальні провадження, не є належними доказами, тому що по жодному з них не винесено судового рішення.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримала з підстав викладених в ній, просила суд задовольнити заяву.

Стягувач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України його неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню та заяви про видачу судового наказу, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, 27 січня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей.

До поданої заяви, стягувачем ОСОБА_2 окрім іншого, додано копію Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 74 від 21 січня 2021 року, за підписом старости Борівського старостинського округу Губар М.І., з якої вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 ., до складу сім`ї /зареєстрованих/ входять: батько ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_8 , син ОСОБА_9 , дочка ОСОБА_10 ..

На підставі вищевказаної заяви, 15 березня 2021 року Фастівським міськрайонним судом Київської області по справі № 381/312/21 (провадження 2-н/381/54/21), видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду, а саме з 27.01.2021 р. і до досягнення дітьми повноліття.

Звертаючись до суду з даною заявою, заявник посилається на те, що вимоги ОСОБА_2 не могли розглядатися в порядку наказного провадження, адже між сторонами вбачається спір про право, що може бути вирішений виключно в порядку позовного провадження, яке на даний час розглядається Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про що було останньому відомо. ОСОБА_2 достеменно знав, що стягнення аліментів на утримання дітей є предметом розгляду у справі № 359/8620/20, свідомо ввів в оману суд, не повідомивши про наявність судового спору та наявності рішення органу опіки про проживання дітей з матір`ю.

Так, судом встановлено, 14 вересня 2020 року Службою у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області надано Висновок № 01-12-653 про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому вказано, що Служба у справах дітей та сім`ї вважає доцільним визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , разом з їх матір`ю, громадянкою ОСОБА_1

Разом з тим, 12 жовтня 2020 року рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області за № 632, визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із матір`ю, громадянкою ОСОБА_1 , за місцем її проживання.

Як вбачається із наявної в матеріалів справи ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2020 року, яка роздрукована заявником з Єдиного державного реєстру судових рішень, та в подальшому судом через повний доступ, з жовтня 2020 в провадженні Бориспільського міськрайонного суду перебуває цивільна справа № 359/8620/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляються самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області, орган опіки та піклування Фастівської районної державної адміністрації про стягнення аліментів та визначення місця проживання малолітніх дітей.

Згідно Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 29 березня 2021 року № 254, вбачаться, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Окрім того, заявником до матеріалів справи додано Довідки № 201 № 204 видані Бориспільським навчально-виховних комплексом «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів загальноосвітня шкода І-ІІІ ступенів», з яких вбачається, що ОСОБА_9 , 2009 року народження та ОСОБА_6 , 2014 року народження дійсно навчаються в Бориспільському навчально-виховному комплексі «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів загальноосвітня шкода І-ІІІ ступенів».

Стягувач заперечуючи проти заяви посилався на те, що наведені ОСОБА_8 в поданій заяві доводи необґрунтовані, а обставити такі, що не відповідають дійсності і мають на меті ввести суд в оману.

Так, на підтвердження своїх посилань стягувачем надано суду Акти обстеження умов проживання від 21 травня 2019 року та 30 жовтня 2020 року, Довідки № 58 від 09 лютого 2021 року видані Закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Центр дистанційної освіти «Джерело плюс», Довідку № 3 від 25 лютого 2021 року видану громадською організацією Козацький лицарський клуб, ухвалу Фастівського міськрайонного суду від 15 лютого 2021 року, копії квитанцій № 58 від 15 січня 2021 року та № 65 від 17 лютого 2021 року та Договір про надання освітніх послуг від 27 серпня 2020 року.

Згідно ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту вказаної вище норми ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.

Таким чином, з огляду на вищевказане, керуючись вищенаведеними положеннями цивільного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання судового наказу від 15 березня 2021 року, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області, у справі № 381/312/21 (провадження 2-н/381/54/21) за заявою ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню, оскільки судом достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між сторонами існує спір щодо місця проживання малолітніх дітей, який розглядається судом, в тому числі щодо стягнення аліментів на їх утримання.

Керуючись ст. 160, 161, 173, 354, 432 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати судовий наказ від 15 березня 2021 року, виданий Фастівським міськрайонним судом Київської області, у справі № 381/312/21 (провадження 2-н/381/54/21) за заявою ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя Н.А. Осаулова

Повний текст виготовлено 18.05.2021 р.