Справа № 758/6412/21
У Х В А Л А

12 травня 2021 року суддя Подільського районного суду м.Києва Головчак М. М. , розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення доказів.

У поданій заяві позивач просив витребувати у відповідача ТОВ ФК «Інвеструм» оригінал електронного доказу, який підтверджує укладення кредитного договору.

Обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення доказів, позивач зазначив, що дані докази мають істотне значення для вирішення справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення доказів не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, за приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України основою цивільного процесу є принцип змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ЦПК України.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасники справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно ч. 2 ст. 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч. 3 ст. 116 ЦПК України).

Аналізуючи наведені положення у зіставленні з вимогами заявника насамперед необхідно зазначити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Тобто, це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому.

Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Позивачем не зазначено жодної підстави на наявність ризику втрати доказів (показів свідків), забезпечити які просить суд, крім того, позивачем не надано доказів, що вказані покази свідків у майбутньому не вдасться отримати взагалі. При вирішенні даної заяви по суті, суд виходить також з того, що задоволення вказаного клопотання суперечитиме принципу змагальності цивільного процесу, оскільки позивач перекладає свій обов`язок по доведенню позовних вимог на сторону відповідача, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 5 ст. 118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення доказів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 116, 118, 260-261, 263, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви - залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяМ. М. Головчак