Справа № 263/5692/16-ц
Провадження № 2/263/217/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного судуміста Маріуполя Федоренко Т.І., при секретарі Тимошенко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Маріуполі заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Чара», ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним та за зустрічним позовом Приватного підприємства «Чара» до ОСОБА_2 по визнання рішення власника недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Чара», ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним, за зустрічним позовом Приватного підприємства «Чара» до ОСОБА_2 по визнання рішення власника недійсним.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 серпня 2020 року відкрито провадження, розгляд указаної цивільної справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 березня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

11 травня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява від ОСОБА_1 про відвід судді Федоренко Т.І., яка мотивована тим, що 21.09.2018 року по даній справі суддя ОСОБА_3 ухвалювала рішення про закриття провадження по справі. 17.12.2018 року Донецьким апеляційним судом було скасовано рішення суду та справу направлено на новий розгляд. Вважає, що суддя Федоренко (Скрипниченко)Т.І. не може приймати повторно участь у даній справі.

Частинами 8, 11ст. 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про вирішення питання про відвід судді за заявою ОСОБА_1 без повідомлення учасників справи

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 суд виходить з наступного.

Ухвалою судді Жовтневого районног суду м.Маріуполя Донецької області Скрипниченко Т.І. від 21.09.2018 року, на час розгляду заяви про відвід судді прізвище судді змінено на ОСОБА_4 , провадження у цивільній справі ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Чара», ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним, за зустрічним позовом ПП«Чара» до ОСОБА_2 по визнання рішення власника недійсним було закрито.

Постановою Донецького апеляційного суду від 15 січня 2019 року скасовано ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2018 року, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції, а не на новий розгляд, як заявляє ОСОБА_1 у своїй заяві про відвід судді.

Вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді визначені ст. 36 ЦПК України, серед яких зазначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Вимогами ст. 37 ЦПК України, на які посилається заявник ОСОБА_1 у заяві про відвід судді, передбачено недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Відповідно дост. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першоюстатті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

В кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у цивільних справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішенні у справі «Михайлова проти України» від 6 березня 2018 року Європейський суд з прав людини визнав порушення, зокрема, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на справедливий судовий розгляд щодо вимоги безсторонності), прав позивача, тобто якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, факт якого не підтверджений документами по справі, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

У зв`язку із викладеним, суддя приходить до висновку, що підстави для самовідводу судді відповідно до вимог ст. 37 ЦПК України відсутні, осільки після скасування ухвали суду апеляційною інстанцією цивільну справу було направлено на продовження судового розгляду, а не на новий розгляд. Але, враховуючи, що суддею Федоренко Т.І. вже приймалося рішення за наслідками розгляду позовних вимог, яке було скасовано апеляційною інстанцією, тому з метою уникнення сумнів в упередженості та об`єктивності судді, заяву про відвід слід задовольнити, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 36, 39, 40 ЦПК України,суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Чара», ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним, за зустрічним позовом Приватного підприємства «Чара» до ОСОБА_2 по визнання рішення власника недійсним задовольнити.

Цивільну справу № 263/5692/16ц (провадження № 2/263/217/2021) за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Чара», ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним, за зустрічним позовом Приватного підприємства «Чара» до ОСОБА_2 по визнання рішення власника недійсним, передати до канцелярії суду для подальшого визначення судді для розгляду даної справи, відповідно до ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.І.Федоренко