У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року

м. Харків

справа № 638/6564/21

провадження № 2-з/638/274/21

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Яковлевої В.М., розглянувши заяву адвоката Гринишина Євгенія Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Маніту», треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Науменко Оксана Миколаївна, про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину квартири та визнання недійсним договору іпотеки,

установив:

05 травня 2021 року адвокат Гринишин Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою про поділ спільного майна - квартири АДРЕСА_1 , визнання за нею право власності на 1/2 частину квартири та визнання недійсним договору іпотеки № PLM-708/029/2008 від 19 лютого 2008 року.

17 травня 2021 року адвокатом Гринишиним Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подана заява про забезпечення позову у вищевказаній справі.

Заява мотивована тим, що в період спільного проживання, вони з чоловіком - ОСОБА_2 набули у власність кооперативну квартиру АДРЕСА_1 , яку було оформлено на відповідача ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності. В подальшому, відповідач ОСОБА_2 , без згоди позивачки уклав із закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» договір іпотеки № PLM-708/029/2008 від 19 лютого 2008 року, відповідно до умов якого, належне нам на праві власності житло, а саме - кооперативну квартиру АДРЕСА_1 , без її згоди, як співвласника житла, передав в іпотеку. В подальшому, на підставі договорів факторингу право вимоги за зазначеним договором іпотеки перейшло до ТОВ «ФК «Маніту» та останнє направило боржнику та іпотекодавцю вимоги про усунення порушень основного зобов`зання, які вона отримала від імені іпотекодавця, як його дружина та було виявлено вказані обставини.

Водночас на спільне майно, що є предметом спору, може бути звернуто стягнення за боргами третьої особи ОСОБА_4 , на що вона згоди не надавала, а це, в свою чергу зробить неможливим чи утруднить виконання можливого рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки істотно ускладнить виконання можливого рішення суду.

У зв`язку із чим, просить забезпечити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАНІТУ», треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Науменко О.М. про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частину квартири та визнання недійсним договору іпотеки, шляхом накладення заборони будь-яким органам, суб`єктам державної реєстрації прав Міністерства юстиції України, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним та приватним нотаріусам, вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме: вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо звернення стягнення, відчуження, надання права користування, накладення заборон відчуження, інших речових прав на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 63,9 м 2, житловою площею 42,0 м 2, до набрання законної сили рішенням суду, що буде мати характер остаточного.

Зазначає, що заходи зустрічного забезпечення можуть не вживатися, в подальшому за наявності підстав питання щодо зустрічного забезпечення може бути розглянуто відповідно до положень статті 154 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви, суд доходить таких висновків.

Відповідно до статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на необхідність забезпечення основного завдання правосуддя ефективного поновлення в правах. Так, в пункті 9 рішення від 30 січня 2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 Конституційний Суд України зазначає, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під час оцінки такої співмірності необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення об`єму заявлених вимог, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та, що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як свідчать матеріали справи, 05 травня 2021 року адвокат Гринишин Є.В., який діє в інтересах позивачки, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить поділити спільне майно - квартиру АДРЕСА_1 , визнати недійсним договір іпотеки № PLM-708/029/2008 від 19 лютого 2008 року, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

Також позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони будь-яким органам, суб`єктам державної реєстрації прав Міністерства юстиції України, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним та приватним нотаріусам, вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме: вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо звернення стягнення, відчуження, надання права користування, накладення заборон відчуження, інших речових прав на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 63,9 м2, житловою площею 42,0 м2, до набрання законної сили рішенням суду, що буде мати характер остаточного.

Предметом позову у даній справі є поділ спільного майна - квартири АДРЕСА_1 , визнання права власності на 1/2 частину квартири та визнання недійсним договору іпотеки № PLM-708/029/2008 від 19 лютого 2008 року.

Тобто реально існує спір з приводу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання можливого рішення про задоволення позовних вимог. Водночас заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами та наявні підстави припускати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до доданих до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 30 січня 2008 року.

Відтак заходи забезпечення не порушують права та інтереси інших осіб.

Предмет позову у даній справі взаємопо`язаний із заявленим позивачем заходом забезпечення позову.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд доходить висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд

у х ва л и в :

Заяву адвоката Гринишина Євгенія Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Маніту», треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Науменко Оксана Миколаївна, про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину квартири та визнання недійсним договору іпотеки - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони будь-яким органам, суб`єктам державної реєстрації прав Міністерства юстиції України, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним та приватним нотаріусам, вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме: вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо звернення стягнення, відчуження, надання права користування, накладення заборон відчуження, інших речових прав на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 63,9 м 2, житловою площею 42,0 м 2, до набрання законної сили рішенням суду, що буде мати характер остаточного.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Дзержинський районний суд м. Харкова, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 18 травня 2021 року.

Суддя В. М. Яковлева