Провадження № 2/161/1287/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 лютого 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Чигринюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В:

27.07.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що 10.08.2018 року між нею, та відповідачем ОСОБА_2 , було укладено шлюб, який судовим рішенням від 15.05.2019 року було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з відповідачем народився спільний син ОСОБА_3 . Хоча відповідач і визнав своє батьківство, так як у Відділі ДРАЦСу Ківерцівського РУЮ написав заяву про те, що не заперечує стосовно присвоєння їхньому сину прізвища « ОСОБА_3 », однак жодної дії для того, щоб зблизитися із дитиною не робить. З пологового будинку після народження сина він їх не забирав. Фактично від народження ОСОБА_3 відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по його утриманню та вихованню. ОСОБА_2 взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не підтримує матеріально, не цікавиться його проблемами та потребами, не займається його вихованням, не цікавиться здоров`ям дитини. Враховуючи наведене, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До початку судового засідання від позивачки надійшла до суду заява, в якій вона просять розгляд справи проводити без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення судового рішення не заперечує (а.с. 50).

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду не повідомив, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили.

Від представника третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Органу опіки і піклування Луцької міської ради до початку розгляду справи по суті надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати за її відсутності, позов просить задовольнити (а.с. 51).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили.

Статтею 280 ЦПК України передбачено можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Суд вважає можливим, зі згоди сторони позивача, ухвалити по справі заочне рішення, суд відповідно до положень ст. ст. 280-282 ЦПК України.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 10.08.2018 року уклали шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Прилуцької сільської ради Ківерцівського р-ну Волинської обл., за актовим записом № 6.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.05.2019 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 8).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 . Його батьками зазначені сторони у справі: батьком - відповідач ОСОБА_2 ; матір`ю - позивач ОСОБА_1 (а.с. 7).

Після свого народження, малолітній син сторін залишився проживати та проживає на даний час разом зі своєю матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 . Дана обставина підтверджується, зокрема, довідкою про склад сім`ї № 630, виданою 23.07.2020 року Прилуцьким старостинським округом Луцької міської ради (а.с. 11). Доказів іншого відповідачем надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

В обґрунтування заявлених позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 з моменту народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в повній мірі самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню малолітнього сина.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Як вбачається із акту від 23.07.2020 року, затверджену Прилуцьким старостинським округом Виконавчого комітету Луцької міської ради, комісія, в складі жителів с. Дачне - ОСОБА_4. та ОСОБА_5 , а також старшого інспектора Жуган К.Г. встановили, що зі слів ОСОБА_1 , її колишній чоловік ОСОБА_2 , з лютого 2019 року не проживає і не надає матеріальної допомоги сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично не брав і не бере участі в допомозі від самого народження дитини. Сусіди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , підтверджують, що ОСОБА_2 довгий час не проживає і не надає матеріальної допомоги та не бере участі у вихованні сина (а.с. 10).

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 42-1 від 20.01.2021 року було затверджено висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 53).

Як вбачається з висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » № 302 від 30.12.2020 року, зі слів ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_2 після народження дитини ні разу не приїжджав до сина, не цікавився його здоров`ям, не підтримував матеріально. 11.11.2020 року ОСОБА_2 був направлений лист з проханням прибути у службу у справах дітей для з`ясування його думки щодо позбавлення батьківських прав. ОСОБА_2 у службу у справах дітей не прибув, письмові пояснення щодо обставин справи не надав, на телефонні дзвінки не відповідав. В зв`язку з цим 16.11.2020 Луцькому відділу поліції був направлений лист з проханням відібрати у ОСОБА_2 пояснення з даного питання та надати інформацію за результатами бесіди з батьком. Листом від 29.12.2020 № 3/6313 Луцький відділ поліції повідомив, що ОСОБА_2 від зустрічі та спілкування по телефону відмовився, посилаючись на зайнятість, опитати його за місце проживання не вдалося.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи інтереси дитини та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, служба у справах дітей вважає за доцільне просити суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 54).

Даний висновок Служби у справах дітей Луцької міської ради суд вважає обґрунтованим.

У рішенні від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України», заява №31111/04, Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Статтею 157 СК України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно.

Однак, відповідач, проживаючи окремо від дитини не виконує належним чином свої батьківські обов`язки без поважних та обґрунтованих причин.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не піклувався про фізичний і духовний розвиток сина, підготовку до самостійного життя, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини.

Крім того, судом не встановлено факту намагання відповідача в майбутньому проявляти батьківську турботу щодо свого сина, спілкуватися в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, виявляти інтерес до його внутрішнього світу та сприяти засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про плзбавлення батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З вищевикладеного слідує, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 840,80 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 164, 166 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 09 лютого 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Рудська С.М.