Справа № 523/3895/17
Провадження №2/523/740/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2021 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання рішення нечинним, визнання договору дарування та свідоцтва про право особистої власності недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання рішення виконавчого комітету Ленінськой районної ради м. Одеси № 91/1 від 14.03.1990 року - нечинним, визнання свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_3 житлово-комунальним відділом Ленінської райради м. Одеси недійсним та визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 18 травня 1991 року, якій був посвідчений старшим державним нотаріусом Одеської державної нотаріальної контори Савіною К.П. (Т.1.,а.с. 1-4)

В подальшому позивач збільшив свої позовні вимоги, подавши до суду відповідну заяву в порядку ст. 49 ЦПК України, та доповнив свої вимоги просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02.11.2007 року державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Романовою В.В. на ім`я ОСОБА_5 на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . (Т.1.,а.с. 102-105, 189-193)

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він є сином ОСОБА_6 , якій за життя проживав та був зареєстрований в будинку, якій побудувала його прабабуся ОСОБА_7 , та якій знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також, як зазначає позивач, в цьому будинку, проживали та були зареєстровані дідусь ОСОБА_8 , бабуся ОСОБА_3 та дядько позивача ОСОБА_4 , батько позивача ОСОБА_6 , які в подальшому, спільною працею, побудували на земельній ділянці житловий будинок літ. «І», гараж літ. Е, сарай літ. З. Як зазначає позивач його дід ОСОБА_8 , за життя не оформив правовстановлюючі документи на домоволодіння.

В своїй позовній заяві позивач зазначає, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Одеси від 19.10.1983 року будинок під літ. І був вилучений та переданий на баланс місцевої ради та в подальшому на цей будинок було видано ордер. На підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради від 14.03.1990 року № 91/1 домоволодіння було поділено між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 на два окремих домоволодіння та визнано право власності, на домоволодінні АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ. А з надвірними спорудами літ. Г та на домоволодінні АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ. І з надвірними спорудами літ. Е, З за ОСОБА_3 , яким були видані свідоцтва про право власності. Позивач вважає рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради від 14.03.1990 року № 91/1 незаконним оскільки ОСОБА_9 померла і тому не могла звернутися до компетентних органів з заявою про видачу свідоцтва. Вказані обставини, на думку позивача, порушують його право на спадкування після смерті батька ОСОБА_6 , якій мав право на ј частку житлового будинку літ. І з господарськими спорудами. ОСОБА_1 , в своїй позовній заяві, зазначає, що існує два домоволодіння за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 , що зареєстровані за ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , що нібито підтверджено інвентаризаційними справами, які були витребувані судом апеляційної інстанції. (Т.1.,а.с. 189-193)

Рух справи.

Ухвалою суду від 17 березня 2017 року провадження у справі було відкрито. (а.с. 26)

Ухвалою суду від 20 квітня 2018 року до участі у справі було залучено третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 . (Т.1.,а.с. 121)

Ухвалою суду від 29 жовтня 2018 року, за клопотанням представника позивача, було замінено неналежного відповідача Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради на належного відповідача Одеську міську раду та залучено в якості співвідповідача ОСОБА_2 . (Т.1.,а.с. 204)

Ухвалою суду від 20 листопада 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. (Т.1.,а.с. 235)

Ухвалою суду від 29 листопада 2018 року було зупинено провадження по справі до остаточного вирішення Верховним Судом касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.09.2017р., а також постанови Апеляційного суду Одеської області від 05 липня 2018р. по справі №523/5642/17 за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської Ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом. (Т.1.,а.с. 247)

Ухвалою суду від "01" жовтня 2020 р. було поновлено провадження. (Т.2., а.с. 20)

В судове засідання призначене на 04 березня 2021 року та на 18 травня 2021 року представник позивача та позивач, сповіщені належним чином, не з`явилися, представником позивача було подано заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності .

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Бузова Т.Г. подала до суду копії: рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.12.2013 року, рішення Апеляційного суду Одеської області від 21.02.2017 р.,рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29.10.2013 року, рішення Апеляційного суду Одеської області від 09.04.2014 року, копію ухвали ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.10.2014 р., ухвали ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.12.2014 р. На думку представника відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Представники Одеської міської Ради в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 14 березня 1990 року № 91/1 Про поділ домоволодіння АДРЕСА_1 було поділено домоволодіння на два самостійних домоволодіння та визнано право власності з на домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_9 (померлою) та на домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

24 травня 1990 року ОСОБА_3 , на підставі означеного рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності.

18 травня 1991 року ОСОБА_3 подарувала домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , про що було складено Договір дарування, якій було посвідчено державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори, якій було зареєстровано в реєстрі за № 1-2366, що підтверджується матеріалами інвентарної справи та підтверджується іншими матеріалами справи та сторонами по справі.

03 листопада 2007 року державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружині ОСОБА_5 , при чому його мати ОСОБА_3 відмовилася від спадку. Згідно до означеного свідоцтва про право на спадщину за законом спадкове майно складалося з житлового будинку літ. І та господарських споруд: літ. Е - гараж, літ. З - сарай, 2-4 огородження, І-ІІ -вимощення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Вище означені обставини також встановлені рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 липня 2014 року та ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 09 грудня 2014 року по цивільній справі №523/10494/13-ц за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_11 до ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_2 , за участю третіх осіб Четвертої одеської державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Лавренко Л.А. про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, про визнання частково недійсним заповіту, про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та по праву представлення та за позовною заявою ОСОБА_12 до ОСОБА_1 і ОСОБА_11 про визнання права на спадкування по праву представлення.

Також рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 липня 2014 року та ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 09 грудня 2014 року було встановлено, що батько ОСОБА_1 , ОСОБА_6 подав до нотаріальної контори письмову заяву про те, що йому відомо про відкриття спадщини, яка залишилася після смерті його батька ОСОБА_14 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 і те, що він не претендує на спадщину.

Копія означеної заяви ОСОБА_6 , подана позивачем до позовної заяви.

ОСОБА_1 , в своєму позові посилається на те, що існують обставини, згідно до яких його батько, а в подальшому і він позбавлений можливості отримати спадщину, оскільки його бабуся ОСОБА_3 , нібито незаконним шляхом заволоділа часткою його батька ОСОБА_6 .

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_2 , є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в установлені законом строки прийняв спадщину.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 09 квітня 2014 року, яким було скасовано рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 про усунення від спадкування, встановлення факту проживання однією сім`єю, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, встановлено, що після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними та господарчими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та єдиним спадкоємцем є її син ОСОБА_2 .. Означене рішення апеляційного суду Одеської області переглядалося в касаційному порядку та залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.10.2014 року.

Також рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року було скасовано рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_1 , ОСОБА_11 про визнання права власності у порядку спадкування та встановлено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та якій на момент смерті на праві власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спірний житловий будинок, на підставі Свідоцтва про право власності за законом, яке було видане 02 листопада 2007 року та посвідчене державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2017 року по цивільній справі № 523/5642/17 за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 було визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на спадкове майно, яке складалося з житлового будинку літ. І та господарських споруд: літ. Е - гараж, літ. З - сарай, 2-4 огородження, І-ІІ -вимощення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Означене рішення суду було залишено в силі Постановою апеляційного суду Одеської області від 05.07.2018 року, яким розглядалася апеляційна скарга ОСОБА_1 . Також розглядаючи касаційну скаргу ОСОБА_1 . Верховний суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду своєю Постановою від 05 лютого 2020 року залишив касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення першої та апеляційної інстанції без змін.

Відповідно до ч.ч. 4 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Стосовно обставин на які посилається позивач, а саме те, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано і спірний житловий будинок та житловий будинок, якій належить іншій особі, а саме ОСОБА_10 , то ці доводи позивача суд не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з доказів, що були надані позивачем за ОСОБА_10 , зареєстровано домоволодіння під номером № 1б, тобто з маленькою літерою «б», а за матір`ю ОСОБА_2 ОСОБА_5 , а раніше і її чоловіком ОСОБА_4 , було зареєстровано домоволодіння під номером 1Б, а тепер і за ОСОБА_2 , зареєстровано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , з великою літерою «Б». Тобто існує два об`єкта нерухомості за різними адресами та різними складовими.

Суд розглянувши справу, дослідивши докази, які були надані сторонами, дійшов до висновку, що права позивача ОСОБА_1 не порушені, оскільки його спадкодавцем, а саме батьком ОСОБА_6 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , за життя не оспарювалося його право на спадщину і він не претендував на спадщину після смерті свого батька, дідуся позивача ОСОБА_14 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_5 і тому не підлягають захисту і суд відмовляє в задоволені позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 щодо:

визнання недійсним (нечинним у позові) рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Одеси № 91/1 від 14.03.1990 року;

визнання недійсним свідоцтва про право особистої приватної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_3 житлово-комунальним відділом Ленінської райради м. Одеси;

визнання недійсним договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 18 травня 1991 року, якій був посвідчений старшим державним нотаріусом Одеської державної нотаріальної контори Савіною К.П. ;

визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 02.11.2007 року державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Романовою В.В. на ім`я ОСОБА_5 на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , № 1-1805

-залишити без задоволення в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня отримання копії тексту рішення.

Суддя: Складено та підписано 27.05.2021