АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року

м. Чернівці

справа № 726/1388/16-ц

провадження 22-ц/822/446/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Владичана А.І., Одинака О.О.

секретаря Собчук І.Ю.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

учасники справи

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 10 лютого 2021 року, головуючий у першій інстанції Асташев С.А.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 у серпні 2016 року звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та поділ майна подружжя.

Зазначав, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 12 серпня 2014 року по 22 грудня 2016 року.

За час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за спільні кошти придбали автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» з номерним знаком НОМЕР_1 та автомобіль марки «Hyundai Tucson» з номерним знаком НОМЕР_2 .

З повідомлення Регіонального сервісного центру МВС України в Чернівецькій області від 21 липня 2016 року №31/24-1658 дізнався, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вчинено договір купівлі-продажу транспортного засобу від 20 липня 2016 року № 7341/2016/000099, за яким відчужено автомобіль марки «Hyundai Tucson» з номерним знаком НОМЕР_2 .

Також за повідомленням Регіонального сервісного центру МВС України в Чернівецькій області від 5 серпня 2016 року №31/24-1819 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вчинено договір купівлі-продажу транспортного засобу від 22 липня 2016 року № 7341/2016/000151, за яким відчужено автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» з номерним знаком НОМЕР_1 .

Посилався на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 16 липня 2016 року проживають окремо, згоди на укладення ОСОБА_3 договорів купівлі-продажу не надавав.

ОСОБА_2 , уточнивши позовні вимоги, просив визнати автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» з номерним знаком НОМЕР_1 та автомобіль марки «Hyundai Tucson» з номерним знаком НОМЕР_2 об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнати договір між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 купівлі-продажу автомобіля марки «Hyundai Tucson» з реєстраційним номером НОМЕР_2 від 20 липня 2016 року № 7341/2016/000099, посвідчений Регіональним сервісним центром МВС України в Чернівецькій області за № 7341, недійсним.

Поділити спільне майно подружжя шляхом виділу ОСОБА_2 у власність автомобіля марки «Hyundai Tucson» з номерним знаком НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі

69 799 грн. як грошову компенсацію різниці Ѕ частки від загальної вартості спільних автомобілів та вартості виділеного йому у власність автомобіля.

Право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» з номерним знаком НОМЕР_1 та автомобіль марки «Hyundai Tucson» з номерним знаком НОМЕР_2 припинити.

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 24 січня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7341/2016/000099, укладений 20 липня 2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , посвідчений Регіональним сервісним центром МВС України в Чернівецькій області за № 7341, стосовно автомобіля марки «Hyundai Tucson», номерний знак НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 , 2010 року випуску.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі

180 796,00 грн як грошову компенсацію різниці 1/2 частки від загальної вартості автомобіля марки «Hyundai Tucson», номений знак НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 , 2010 року випуску.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В решті відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 27 квітня

2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат

Дубіцький А. В., залишено без задоволення.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 24 січня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 1 липня 2020 року рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 24 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 27 квітня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 10 лютого 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Регіональний сервісний центр МВС в Чернівецькій області про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та поділ майна подружжя задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 108 215,50 грн., як компенсацію Ѕ частини вартості його частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки «Hyundai Tucson», кузов № НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_3 , 2010 року випуску.

Припинено право спільної сумісної вартості ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на автомобіль марки «Hyundai Tucson», кузов № НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_3 , 2010 року випуску.

В решті відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 31 серпня 2016 року, у вигляді накладення арешту на автомобіль марки «Hyundai Tucson», кузов № НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_3 , 2010 року випуску після набрання рішенням суду законної сили.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 10 лютого 2021 року скасувати та постановити нове рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «Hyundai Tucson», 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який укладений 20 липня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений Регіональним сервісним центром МВС України в Чернівецькій області за № 7341.

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом виділу у власність ОСОБА_2 автомобіля марки «Hyundai Tucson», кузов № НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_3 , 2010 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти в сумі 69 799 грн. як грошову компенсацію різниці Ѕ частки від загальної вартості спільних автомобілів та вартості виділеного йому у власність автомобіля.

Припинити право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки «Hyundai Tucson», кузов № НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_3 , 2010 року випуску та автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає, що висновки суду першої інстанції про недоведеність того, що кошти отримані від продажу автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» з номерним знаком НОМЕР_1 , витрачено не в інтересах сім`ї спростовуються запереченням ОСОБА_2 надання згоди на відчуження транспортних засобів та отримання коштів у зв`язку із відчуженням, зверненням ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру МВС України в Чернівецькій області 21 червня 2016 року з проханням не проводити операції з перереєстрації транспортних засобів, виникненням між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 конфлікту 16 липня 2016 року, припиненням подружніх стосунків, повідомленням Державної прикордонної служби України від 27 серпня 2016 року щодо перетину ОСОБА_2 державного кордону України.

Посилається на відсутність у матеріалах справи доказів витрачання коштів, отриманих від продажу автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» з номерним знаком НОМЕР_1 в інтересах сім`ї, передачі ОСОБА_2 частини виручених коштів, визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_7 фіктивності договору купівлі-продажу автомобіля марки «Hyundai Tucson» з номерним знаком НОМЕР_3 .

Судом першої інстанції не зазначено мотивів прийняття доказу висновку експерта Спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» Злотар Ю.Ю. від 04 серпня 2020 №018/2, за яким ринкова вартість автомобіля «Hyundai Tucson» з номерним знаком НОМЕР_3 на момент оцінювання становила 21643 грн., з огляду на наявність висновку судової автотоварознавчої експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12 серпня 2017 №1859, яким встановлена ринкова вартість автомобіля «Hyundai Tucson» з номерним знаком НОМЕР_5 грн., що призвело до суттєвого зменшення суми грошової компенсації.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та поділ майна подружжя частково, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.61, ч.1 ст.63, ч.3, 5 ст.65, ч.1 ст. 69, ч.1 ст. 70, ч.4, 5 ст. 71 СК України, ч.1 ст.369 ЦК України та дійшов висновку, що ОСОБА_3 не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на набуте за час шлюбу майно, транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» з номерним знаком НОМЕР_1 , транспортний засіб «Hyundai Tucson» з номерним знаком НОМЕР_3

На час звернення ОСОБА_2 до суду з позовом транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» з номерним знаком НОМЕР_1 , транспортний засіб «Hyundai Tucson» з номерним знаком НОМЕР_3 не були об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому оспорюваним договором між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 купівлі-продажу автомобіля марки «Hyundai Tucson» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , посвідченого Регіональним сервісним центром МВС України в Чернівецькій області 20 липня 2016 року за номером 7341 право власності ОСОБА_2 не порушено, ОСОБА_2 має право на компенсацію половини вартості спільного сумісного майна подружжя.

Водночас суд першої інстанції вважав встановленим, що ОСОБА_6 розпорядилась транспортним засобом марки «Hyundai Tucson» з номерним знаком НОМЕР_3 на власний розсуд, за відсутності письмової згоди ОСОБА_2 .

Крім того суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 не внесено на депозитний рахунок грошові кошти для виплати грошової компенсації ОСОБА_6 , тому вимоги ОСОБА_2 про виділення йому у власність автомобіля марки «Hyundai Tucson» з номерним знакам НОМЕР_3 не підлягають до задоволення.

Разом з тим суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 Ѕ частини вартості автомобіля марки «Hyundai Tucson» з номерним знаком НОМЕР_3 з урахуванням висновку експерта Спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» Злотар Ю.Ю. від 04 серпня 2020 №018/2 в сумі 108 215 грн. 50 коп. (216 431 грн. : 2) як грошової компенсації частки у праві спільної сумісної власності на майно.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судом встановлено, що з Відповідно до свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_6 від 12 серпня 2014 року, ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_6 12 серпня 2014 року, актовий запис 1271 (а.с. 11 т. 1).

21 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Регіонального сервісного центру МВС України в Чернівецькій області з заявою про вжиття заходів, за яких унемжливити провеждення перереєстрації транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», кузов № НОМЕР_7 та «Hyundai Tucson», номерний знак НОМЕР_3 .( а.с.31 т.1)

Згідно із заявою від 19 листопада 2015 року № 76792514 власник ОСОБА_6 просить провести реєстрацію транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», кузов № НОМЕР_7 , 2010 року випуску, на підставі довідки-рахунку серії ААЕ № 951457.

Відповідно до заяви від 12 січня 2016 року № 83496289, власник ОСОБА_6 просить провести перереєстрацію транспортного засобу «Hyundai Tucson», кузов № НОМЕР_4 , 2010 року випуску, на підставі довідки-рахунку серії ААЕ № 371070.

Згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу № 7341/2016/000099 ОСОБА_3 зобов`язується передати у власність ОСОБА_4 транспортний засіб марки «Hyundai Tucson», кузов № НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_3 12 січня 2016 року (а.с. 22 т. 1).

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 22 липня 2016 року № 7341/2016/000151, ОСОБА_3 зобов`язується передати у власність ОСОБА_5 транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», кузов № НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 , зареєстрований за ОСОБА_3 19 листопада 2015 року (а.с. 27 т. 1).

Відповідно до пункту 1.1 цього договору купівлі-продажу продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність транспортний засіб, який має такі характеристики: марка «Mercedes-Benz» модель «Sprinter 316 CDI», 2010 року випуску, колір білий, зареєстрований за Продавцем 19 листопада 2015 року підрозділом МВС України. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складала 10 000 грн. (а.с. 27 т.1).

Із акта комісії Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячний острів» від 26 вересня 2016 року, встановлено, з січня 2014 року по серпень 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали разом за вищевказаною адресою без реєстрації та вели спільне господарство (а.с. 58 т. 1).

Відповідно до висновку експерта Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 01 березня 2017 року № 121-а, середньоринкова вартість автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «316CDI», номерний знак НОМЕР_8 , кузов № НОМЕР_7 , 2010 року випуску, станом на 18 листопада 2015 року, становила 620 898,52 грн. Середньоринкова вартість цього ж автомобіля станом на 21 липня 2016 року, становила 605 896,83 грн. Середньо-ринкова вартість автомобіля марки «Hyundai Tucson», номерний знак НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 , 2010 року випуску, станом на 18 листопада 2015 року, становила 402 205,32 грн. Середньоринкова вартість цього ж автомобіля станом на 19 липня 2016 року, становила 392 732,70 грн.(а.с. 175 т. 1).

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку транспортного засобу від 01 березня 2017 року № 95 середня ринкова вартість автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316CDI», номерний знак НОМЕР_8 , кузов № НОМЕР_7 , на дату оцінки складає 642 690 грн (а.с. 192).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку транспортного засобу від 01 березня 2017 року № 96 середня ринкова вартість автомобіля марки «Hyundai Tucson», номерний знак НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 , на дату оцінки складає 415 600 грн (а.с. 195 т. 1).

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз від 11 вересня 2017 року № 1858, середня ринкова вартість автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», 2010 року випуску, на час проведення експертизи становить 501 190 грн (а.с. 2224 т. 2).

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи Львівського Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12 вересня 2017 року № 1859, ринкова вартість автомобіля «Hyundai Tucson», 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_3 , з урахуванням його стану на момент обстеження 12 червня 2017 року, в цінах на дату завершення експертизи 12 червня 2017 року, складає 361 592 грн (а.с. 2 т. 2).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_9 від 14.11.2019 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_8 , в зв`язку з чим змінила прізвище на ОСОБА_9 (а.с. 61 т. 3).

Згідно Висновку експерта № 018/2 від 04 серпня 2020 року., складеного СП "Західно-український експертно-консультативний центр", дійсна ринкова вартість транспортного засобу HYUNDAI TUCSON, 2010 року випуску., номерний знак НОМЕР_3 , на день дослідження становить 216 431грн. (а.с. 65-77 т. 3 ).

Згідно Висновку експерта № 019/2 від 04 серпня 2020 року., складеного СП "Західно-український експертно-консультативний центр", дійсна ринкова вартість транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, 2010 року випуску., VIN-код НОМЕР_7 , на день дослідження становить 340 780 грн. (а.с. 78- 88 т. 3).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особина захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 ЦПК України).

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц (провадження № 61-15462св18).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина першастатті 61 ЦК України).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були

набуті.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене уст. 69 СК України.

Згідно із положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова), спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У пунктах 22, 24, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Якщо під час вирішення спору про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

ОСОБА_3 не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на набуте за час шлюбу майно, транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» з номерним знаком НОМЕР_1 , транспортний засіб «Hyundai Tucson» з номерним знаком НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 у заяві до Регіонального сервісного центру МВС України в Чернівецькій області від 21 липня 2016 року просив унеможливити проведення перереєстрації транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», кузов № НОМЕР_7 та «Hyundai Tucson», номерний знак НОМЕР_3 , що свідчить про відсутність згоди ОСОБА_2 на відчудження транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», кузов № НОМЕР_7 на підставі договору купівлі-продажу від 22 липня 2016 року № 7341/2016/000151 та використання коштів отриманих від його продажу в інтересах сім`ї, з огляду на наведене вартість транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», кузов № НОМЕР_7 має бути врахована при поділі спільного майна подружжя.

ОСОБА_3 не надала суду доказів на спростування вказаної заяви та використання коштів отриманих від продажу транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», кузов № НОМЕР_7 на потреби сім`ї.

Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини третьої статті 65 СК для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що транспортний засіб марки «Hyundai Tucson», кузов № НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_3 , який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, відчужено без його згоди, чим порушено його права власника на спільне сумісне майно подружжя та просив визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7341/2016/000099 від 20 липня 2016 року.

Незважаючи на необхідність отримання відповідно до статті 65 СК України письмової згоди на відчуження автомобілів, які є цінним майном та спільною сумісною власністю подружжя, відповідач не отримав у позивача письмової згоди на їх продаж.

ОСОБА_3 не надала суду доказів використання отриманих коштів на потреби сім`ї.

Згідно з частиною четвертою статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Отже, відсутність письмової згоди одного із подружжя на розпорядження цінним майном, тобто укладення договорів щодо цього майна, є підставою визнання їх недійсними.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18, яка відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15, від 27 січня 2016 року у справі № 6-1912цс15 та від 30 березня 2016 року у справі № 6-533цс16, посилаючись на те, що такі висновки суперечать принципу рівності як майнових прав подружжя, так і рівності прав співвласників, власність яких є спільною сумісною, без визначення часток. Відсутність нотаріально посвідченої згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення правочину позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до частини четвертої статті 369, статті 215 ЦК України надає іншому зі співвласників (другому з подружжя) право оскаржити договір з підстав його недійсності. При цьому закон не пов`язує наявність чи відсутність згоди усіх співвласників на укладення договору ні з добросовісністю того з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, ні третьої особи - контрагента за таким договором і не ставить питання оскарження договору в залежність від добросовісності сторін договору.

З огляду на відсутність згоди ОСОБА_2 на укладання спірного договору купівлі-продажу транспортного засобу транспортний засіб марки «Hyundai Tucson», кузов № НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_3 № НОМЕР_10 від 20 липня 2016 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , такий договір укладений з порушенням його форми та є недійсний.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання договору між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 купівлі-продажу автомобіля марки «Hyundai Tucson» з реєстраційним номером НОМЕР_2 від 20 липня 2016 року, посвідчений Регіональним сервісним центром МВС України в Чернівецькій області за № 7341, недійсним на порушення норм матеріального права.

Згідно зі статтею 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Положення частини п`ятої статті 71 СК України не вимагають обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Подібні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616св18).

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

Заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на відсутність підстав визначення вартості автомобіля «Hyundai Tucson» з номерним знаком НОМЕР_3 на підставі висновку експерта Спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» Злотар Ю.Ю. від 04 серпня 2020 №018/2 з огляду на наявність висновку судової автотоварознавчої експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12 серпня 2017 №1859.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Нормами чинного законодавства не передбачено, що висновок судової експертизи повинен встановлювати вартість майна станом на час ухвалення судового рішення, як і не передбачено обов`язок суду повторно призначати експертизу для визначення вартості майна.

У матеріалах справи відсутні докази зменшення вартості автомобіля «Hyundai Tucson» з номерним знаком НОМЕР_3 внаслідок його експлуатації.

З огляду на те, що ОСОБА_3 розпорядилась транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», кузов № НОМЕР_7 вартістю 501190 грн. без згоди іншого подружжя, при поділі майна слід врахувати транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», кузов № НОМЕР_7 вартістю 501190 грн., виділити ОСОБА_2 у власність транспортний засіб марки «Hyundai Tucson», кузов № НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_3 вартістю 361592 грн. та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 69799 грн. у зв`язку із відступом від ідеальної частки загальної вартості автомобілів ((501190 грн.+361592 грн.)/2-361592 грн.).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 10 лютого 2021 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1ст.376 ЦПК України із постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частин 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанцій Акціонерного товариства «Ощадбанк» №545 від 01 вересня 2016 року, № 148 від 25 липня 2016 року, №6 від 27 грудня 2017 року про сплату судового збору ОСОБА_2 за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 4313 грн. 91 коп.(а.с. 1,2, т.1, а.с. 105 т.2)

За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено 6470 грн. 86 коп. згідно квитанції Акціонерного товариства «Ощадбанк» №75 від 05 березня 2018 року.(а.с.158 т.2)

Відповідно до квитанцій Акціонерного товариства «Ощадбанк» №80 від 08 червня 2018 року ОСОБА_2 за подання касаційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 8627 грн. 82 коп.(а.с.1 т.3)

За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено 7297 грн. 67 коп. згідно дублікату квитанції Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» №0.0..1 від 03 березня 2021 року.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання недійсним договору купівлі-продажу задоволено повністю, тому підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 26710 грн. 26 коп.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 10 лютого 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області про визнання договорів купівлі-продажу недійсним та поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» з номерним знаком НОМЕР_1 та автомобіль марки «Hyundai Tucson» з номерним знаком НОМЕР_2 об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Визнати договір між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 купівлі-продажу автомобіля марки «Hyundai Tucson» з реєстраційним номером НОМЕР_2 від 20 липня 2016 року, посвідчений Регіональним сервісним центром МВС України в Чернівецькій області за № 7341, недійсним.

Поділити майно, виділити у власність ОСОБА_2 автомобіль марки «Hyundai Tucson» з реєстраційним номером НОМЕР_2 .

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» з номерним знаком НОМЕР_1 та автомобіль марки «Hyundai Tucson» з номерним знаком НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 69 799 грн. грошової компенсації вартості різності часток автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI» з номерним знаком НОМЕР_1 та автомобіля марки «Hyundai Tucson» з номерним знаком НОМЕР_2 та вартості виділеного йому у власність автомобіля.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати з сплати судового збору в сумі 26710 грн. 26 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Дата складання повного судового рішення 10 червня 2021 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді А.І. Владичан

О.О. Одинак