Справа № 137/288/21

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гопкіна П.В.,
за участю секретаря Іванової І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Літинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про встановлення фактів, що мають юридичне значення,
30.03.2021 заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою котрою просив встановити юридичні факти. Свою заяву мотивував тим, що 03.02.2021 він звернувся до Літинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Хмельницький із заявою про видачу йому поновленого свідоцтва про народження на що отримав відповідь, що відбувалась передача метричних книг на постійне зберігання до державного архіву. Так як у Державному реєстрі актів цивільного стану відсутні будь-які відомості про факт народження заявника, то йому повідомили, що повторно зможуть видати свідоцтво про народження лише на підставі довідки з державного архіву де зазначено відомості про факт народження заявника. Заявнику не вдалось встановити факт свого народження в позасудовому порядку відтак звертається до суду та просить встановити факт його народження та факт родинних відносин із його батьками, а також встановити факт національності його батьків.
У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав та просив її задовольнити.
Представник заінтересованої особи Літинського районного відділу ДРАЦС до судового засідання не з`явився. Надали на адресу суду листа, відповідно до якого просили розгляд справи проводити у відсутність представника відділу ДРАЦС, а рішення прийняти на розсуд суду (а.с. 29 ).
Заслухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши матеріали справи та наведені в ній заявником докази на обґрунтування заявлених вимог, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 впевнено ствердила, що заявник ОСОБА_1 являється її рідним братом. Ілюструвала суду спільні із заявником сімейні та життєві факти, зокрема вказала, що їхні рідні батьки були поляками, а сім`я відвідувала богослужіння в костьолі.
З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідком. Дані про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Згідно відповіді Державного архіву Вінницької області за № 07-420/7 від 23.02.2021 книг актових записів про народження громадян по с.Малинівка Літинського району Вінницької області за 1939-1940 роки в архіві на зберіганні немає, у зв`язку з чим немає можливості видати довідку про народження ОСОБА_1 . Відповідно до виписки з погосподарської книги за 1947-1949 роки (а.с. 8) ОСОБА_3 зазначений головою домогосподарства, а заявник ОСОБА_1 , 1949 року народження, його сином. У відповідності до архівної довідки Державного архіву Віннцької області за № 07-421/7 від 23.02.2021 (а.с. 10), у метричній книзі записів про народження по Літинському римо-католицькому костьолу за 1906 рік є запис № 98 про хрещення 26.11.1906 року сина ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Ксаверівка. Батьки:селяни Сосонської волості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , із ОСОБА_7 . Національність у метричних книгах не вказувалась. У відповідності до архівної довідки Державного архіву Вінницької області за № 07-60/7 від 16.01.2021 (а.с. 10), у метричній книзі про народження по Літинському римо-католицькому костелу за 1904 рік є запис № 36 про хрещення ІНФОРМАЦІЯ_2 дочки на ім`я ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Гута Літинської парафії. Батьки: селяни Сосонської волості ОСОБА_9 і ОСОБА_10 уродженої ОСОБА_11 . Національність у метричних книгах не вказувалась. Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію щлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с. 14) зазначається про те, що 06.10.1954 зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 (національність: поляк) та ОСОБА_12 (національність: полячка). Відповідно до свідоцтва народження (а.с. 17, 18) батьками ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначені ОСОБА_3 (поляк) та ОСОБА_14 (полячка). 30.09.1968 народним судом Літинського району Вінницької області (а.с. 19) розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_15 . Відповіддю з Державного архіву Вінницької області за № 07-1255/7 від 07.05.2021 (а.с. 42) повідомляється про те, що книг актових записів про народження громадян по с. Гута-Літинська (нині с. Малинівка) Літинського району Вінницької області за 1939-1940 роки в архіві на зберіганні немає, у зв`язку з чим неможливо видати довідку про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Пунктом 1 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
У відповідності із п.7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або інших спадкових прав.
Заслухавши доводи заявника, пояснення свідка, яка в судовому засіданні підтвердила, що батьками заявника ОСОБА_1 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , суд приходить до висновку, що заявником надано достатньо доказів на підтвердження вищезазначених обставин цій частині заявлених вимог.
Своєю чергою суд позбавлений можливості встановити юридичний факт, а саме національність батьків заявника, з огляду на наступне.
У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).
Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності» відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.
Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.
Згідно зі статтею 300 ЦК України, особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.
Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.
Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.
Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.
Така позиція повністю відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, висловленим у поставні від 29.05.2019 року №398/4017/18, у постанові від 11.09.2019 року у справі №810/2732/18.
Враховуючи, що від встановлення факту національності не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, відсутні підстави для встановлення такого юридичного факту судом.
Керуючись ст. ст. 13, 19, 76-82,258-265, 268,293,294 ЦПК України, враховуючи правові позиції, викладені у постанові пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 810/2732/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 398/4017/18, суд,
Заяву задовольнити частково.
Встановити юридичний факт, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Малинівка Літинського району Вінницької області.
Встановити юридичний факт, що батьками заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця с. Малинівка Літинського району Вінницької області є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
В решті заявлених вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.