Справа № 489/3387/20
Номер провадження 2/489/361/21
26 січня 2021 року місто Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участю секретаря судового засідання Сухно А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 (далі-позивач) до ОСОБА_3 (далі - відповідач), третя особа: Служба у справах дітей Миколаївської міської ради про стягнення аліментів на утримання дитини, визначення місця проживання дитини
В липні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_3 та користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, а також визначити місце проживання дитини з матір`ю - ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 2015 року до грудня 2016 року проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного життя мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Крім того, між батьками не досягнуто згоди, щодо місця проживання дитини.
Позивач та її представник надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.Відповідач правом подачі відзиву не скористався.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.01.2017, виданого Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір`ю ОСОБА_4 зазначено ОСОБА_2 , батьком зазначено ОСОБА_3 .
Відповідно до копії договору оренди житлового приміщення від 29.03.2020, позивач винаймає однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з довідкою № 0000-000001 від 09.07.2020, позивач працює на приватному підприємстві "АЛАТИР М" з 17.02.2020, на посаді помічника керівника. Дохід за період з 17.02.2020 до 30.06.2020 склав 21 600 грн.
Відповідно до ч. ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Відповідно до висновку департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради від 21.01.2021, визнано за доцільне визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з матір`ю.
На підтвердження наявності спірних ситуацій щодо місця проживання дитини, позивач надала відповідь Служби у справах дітей по Шевченківському району від 11.08.2020.
Суд, дослідивши всі обставини у справі, погоджується із висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради оскільки він є обґрунтованим та прийнятим після дослідження всіх обставин справи.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства.
Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
У відповідності зі ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
У відповідності зі ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визначення місця проживання дитини з нею підлягають задоволенню.
Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 23 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Враховуючи задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, судовий збір, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 89, 259, 264, 265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 23.07.2020 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днівне подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з моменту складення повного тексту рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено - 03.02.2021.

Суддя В. В. Кокорєв