Справа № 308/9744/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 січня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Фазикош Г.В., Готри Т.Ю.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 липня 2020 року у складі судді Данко В.Й., у справі за позовом ОСОБА_1 до Міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, Територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру в Закарпатській області МВС України про зняття з розшуку, зняття заборони на відчуження та зняття автомобіля з-під арешту ,-

встановив :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся в суд із позовом до Міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, Територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру в Закарпатській області МВС України про зняття з розшуку, зняття заборони на відчуження та зняття автомобіля з-під арешту, в якому з врахуванням уточнень просив: забезпечити право приватної власності ОСОБА_1 згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2017 року і винести рішення суду, яким зняти з розшуку, зняти заборону на відчуження та зняти з арешту автомобіль «Nissan Primera», реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », тип легковий седан, 1993 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , згідно постанов, винесених МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, а саме: АЕ 113518 від 18.05.2006, ВП 997283 від 20.05.2009, ВП 997283 від 27.05.2017 та всіх інших постанов, що стосуються розшуку та арешту зазначеного автомобіля.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.05.2017 у справі № 308/2296/16-ц задоволено позов ОСОБА_1 до Міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, Районного відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції та ОСОБА_3 , з третіми особами Ужгородська місцева прокуратура , ЗКС «Бескид» про визнання права власності на транспортний засіб «Nissan Primera», реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », тип легковий седан, 1993 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та звільнення його з-під арешту. Вказане рішення набрало законної сили та було пред`явлено до виконання. Відділом ДВС на виконання вказаного судового рішення винесено постанову про зняття арешту з майна від 11.07.2017 ВП 16831897 та постанову про зняття арешту з майна від 28.08.2017 ВП 16675810. При зверненні до Територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру в Закарпатській області МВС України отримано відповідь, що рішення суду не може бути виконане, оскільки згідно наявного регіонального інформаційного масиву та бази даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС та АІС «Арешт» на а/м «Nissan Primera 1.6», 1993 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », згідно постанов, винесених МВ ДВС Ужгородського МРУЮ накладено заборону на відчуження, а саме постанови: АЕ 113518 від 18.05.2006, ВП 9972823 від 20.05.2009 та ВП 997283 від 27.05.2017 заявлено в розшук даний транспортний засіб. Таким чином, позивач ОСОБА_1 , на даний час, не може зняти з обліку та зареєструвати на себе зазначений легковий автомобіль.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 липня 2020 року в задоволенні заявленого позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та задовольнити заявлений позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інтенції не враховано обставини, які наведені в обґрунтування заявлених вимог, а саме рішення суду, яким визнано його право власності на автомобіль, та безпідставно відмовлено у заявленому позову.

Відповідачі не скористалися правом на подання відзиву на апеляційну скаргу і його не подали.

Представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності та необґрунтованості заявленого позову.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.05.2017 у справі № 308/2296/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, Районного відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції та ОСОБА_3 , з третіми особами Ужгородська місцева прокуратура , ЗКС «Бескид» про визнання права власності на транспортний засіб та звільнення його з-під арешту, визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «NISSAN Primera», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , тип - легковий седан, 1993 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ; знято арешт з автомобіля марки «NISSAN Primera», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , тип - легковий седан, 1993 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , накладений: 01.09.2010 року постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у рамках виконавчого провадження № 20115997 з примусового виконання постанови ВДАІ та АТІ з обслуговування м. Ужгорода УДАІ від 06.07.2010 року № АО 050413; 10.06.2010 року постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у рамках виконавчого провадження № 19191290 з примусового виконання постанови ВДАІ та АТІ з обслуговування м. Ужгорода УДАІ від 02.03.2010 року № АО 065448; 10.12.2010 року постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у рамках виконавчого провадження № 17847220 з примусового виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду від 18.06.2008 року № 3-15042; 15.02.2010 року постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у рамках виконавчого провадження № 17847220 з примусового виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду від 16.12.2008 року № 3-3219; 10.12.2010 року постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у рамках виконавчого провадження № 17847421 з примусового виконання постанови ВДАІ та АТІ з обслуговування м. Ужгорода УДАІ від 08.04.2009 року № АО 033913; 15.02.2010 року постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у рамках виконавчого провадження № 17847421 з примусового виконання постанови ВДАІ та АТІ з обслуговування м. Ужгорода УДАІ від 29.04.2009 року № АО 042834 21.08.2009 року постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у рамках виконавчого провадження № 15385385 з примусового виконання постанови ВДАІ та АТІ з обслуговування м. Ужгорода УДАІ від 29.04.2009 року № АО 042834; 21.08.2009 року постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у рамках виконавчого провадження № 15385385 з примусового виконання постанови ВДАІ та АТІ з обслуговування м. Ужгорода УДАІ від 08.04.2009 року № АО 033913; 23.04.2009 року постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у рамках виконавчого провадження № 15385385 з примусового виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду від 16.12.2008 року № 3-33219; 22.12.2008 року постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у рамках виконавчого провадження № 15385385 з примусового виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду від 18.06.2008 року № 3-15042; 07.08.2008 року постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у рамках виконавчого провадження № 8314975 з примусового виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду від 02.03.2006 року № 2-1393/06; 02.03.2010 року постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у рамках виконавчого провадження № 16831897 з примусового виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду від 02.03.2006 року № 2-1393/06; 22.11.2012 року постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у рамках виконавчого провадження № 34596582 з примусового виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду від 02.03.2006 року № 2-1393/06.

Дане рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили 23.05.2017 року (а.с.5-7,28-31).

На підставі даного рішення : 11.07.2017 заступником начальника відділу Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Лукеча О.В. прийнято постанову про зняття арешту з майна ВП № 16831897 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1393/06, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 02.03.2006; 28.08.2017 головним державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Плиска А.С. прийнято постанову про зняття арешту з майна ВП № 16675810 при примусовому виконанні постанови № 3-33219, виданої Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 16.12.2008. (а.с.9-10).

При зверненні позивача до Територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру в Закарпатській області МВС України з питання оформлення права власності на вищевказаний автомобіль встановлено, що даний автомобіль обтяжений арештами на підставі інших постанов, про які вказує у позові позивач.

Зокрема, в листі Територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру в Закарпатській області МВС України за вих. № 31/7/1-1126 від 14.09.2017 заначено, що згідно наявного регіонального інформаційного масиву та бази даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС та АІС «Арешт» на а/м «Nissan Primera 1.6», 1993 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », власник якого ОСОБА_3 згідно постанов, винесених МВ ДВС Ужгородського МРУЮ накладено заборону на відчуження, а саме постанови: АЕ 113518 від 18.05.2006, ВП 9972823 від 20.05.2009 та ВП 997283 від 27.05.2017 заявлено в розшук даний транспортний засіб. (а.с.8)

Відповідно до ч.1ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Законодавцем визначено спеціальний порядок і процедуру набуття права власності на транспортні засоби, які врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів».

За змістом пунктів 2, 7, 8 вищезазначеного Порядку, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Згідно з п.11 вищезазначеного Порядку, державна реєстрація конфіскованих транспортних засобів або транспортних засобів, право власності на які встановлено за рішенням суду, проводиться на підставі відповідного рішення суду із зазначенням марки, моделі, ідентифікаційних номерів складових частин таких засобів, а також реєстраційних документів, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (далі свідоцтво про реєстрацію) або технічного паспорта (у разі їх наявності) з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. До реєстраційних документів додається договір купівлі-продажу, інший документ, що встановлює право власності, або рішення Кабінету Міністрів України чи комісії, утвореної відповідно до Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. № 985 (Офіційний вісник України, 2002 р., № 29, ст. 1371), про передачу цих транспортних засобів у разі конфіскації у власність держави.

Згідно зі ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

З врахуванням наведеного судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач у встановленому законом порядку не набув права власності на вказаний автомобіль, власником даного автомобіля значиться ОСОБА_3 . Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують, ґрунтуються на невірному тлумаченні вищевказаних норм матеріального права.

Матеріалами справи встановлено, після набрання законної сили заочного рішення суду 12 травня 2017 року, яким позивач обґрунтовує належність йому вказаного транспортного засобу та заявлені ними позовні вимоги, вищевказаний автомобіль заявлено в розшук. Тобто, відносно даного автомобіля наявне обтяження.(а.с.8).

З поданого позову вбачається, що позивачем позов про зняття майна з під арешту, зняття з розшуку та заборони на відчуження пред`явлено до відповідачів :Міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області та Територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру в Закарпатській області МВС України.

Однак, як роз`яснено в п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами у таких справах є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. Така позиція підтверджується і Верховним Судом, яка викладена у постанові 26.06.2019 у справі № 521/17712/15-ц.

Суд першої інстанції правильно встановив та зазначив, що позивачем протягом розгляду справи не заявлялося клопотань про залучення до участі у справі співвідповідачів та/або заміни неналежних відповідачів. Таким чином, ані боржника, ані особу, в інтересах якої накладено арешт на майно не було залучено до справи в якості відповідачів, а за приписами ст. 51 ЦПК України суд позбавлений права самостійно залучати або заміняти таких. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. З врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги в цій частині також є безпідставними і не заслуговують на увагу.

Окрім того, колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до приписів ч.1,ч.2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. (ч.4 ст. 12 ЦПК України).

В поданій позовній заяві позивач просив зняти з розшуку, зняти заборону на відчуження та зняти з арешту автомобіль «Nissan Primera», реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », тип легковий седан, 1993 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , згідно постанов, винесених МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, а саме: АЕ 113518 від 18.05.2006, ВП 997283 від 20.05.2009, ВП 997283 від 27.05.2017 та всіх інших постанов, що стосуються розшуку та арешту зазначеного автомобіля.

Позивачем, в порушення вищевказаних процесуальних норм, жодної із вказаних постанов не додано до позовної заяви, не додано їх і процесі розгляду справи, і такі в матеріалах справи відсутні, що взагалі унеможливлює встановити належний суб`єктний склад у спірних правовідносинах.

Посилання в апеляції, що такі постанови знищені і їх не існує, є голослівними і нічим не підтвердженими.

Згідно із ч.2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта, що клопотання МВ ДВС Ужгородського МРУЮ до суду першої інстанції про розгляд справи без участі представника за наявними у справі документами є визнанням позову даним відповідачем, оскільки такі не відповідають змісту клопотань та ґрунтуються на припущеннях.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно відмовив у заявленому позові.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 лютого 2021 року.

Головуючий:

Судді: