Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/1500/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Чайка О.В., розглянувши у підготовчому засіданні клопотання відповідача, про прийняття зустрічної позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

11.02.2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила, з урахуванням уточнених позовних вимог у підготовчому засіданні, визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , у зв`язку з цим дитину відібрати і повернути матері та судові витрати стягнути з відповідача.

18.03.2021 року судом відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.04.2021 року, яке було відкладено на 25.05.2021 року.

11.05.2021 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, в якому просив визначити спосіб його участі у вихованні сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом періодичних побачень з можливістю спільного відпочинку по місцю проживання батька, без присутності матері ОСОБА_1 в наступні дні та години:щотижня кожного четверга з 14:00 год. до 21:00 год.; щотижня з 14:00 год. кожної п`ятниці до 21:00 год. кожної суботи; щорічно у літній період (червень-серпень) протягом 14 календарних днів підряд або двічі по сім днів, за попередженням ОСОБА_1 про місце проведення такого відпочинку та дозвілля за 5 календарних днів; щорічно на день народження ОСОБА_2 (4 березня) з 14:00 до 21:00 год.; щорічно на дні народження близьких родичів ОСОБА_2 - за попереднім повідомленням ОСОБА_1 не менше ніж за три календарні дні про місце та час такого святкування, але не пізніше ніж до 21:00 год. такого дня. Зустрічну позовну заяву мотивує тим, що 07.09.2017 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, який розірвано 09.04.2021 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з ОСОБА_1 . Протягом тривалого часу у них триває спір щодо способу участі ОСОБА_2 у вихованні сина, а саме періодичності та місця їх побачень. ОСОБА_1 систематично чинить йому перешкоди у побаченнях із дитиною, маніпулює наданням дозволу на побачення з дитиною, зокрема, фінансовим заохоченням ОСОБА_1 . Він любить свого сина, прагне його нормального розвитку, як фізичного так і психологічного. Дитина сприймає його як батька, позитивно на нього реагує. Обставини, які б свідчили про те, що спілкування ОСОБА_2 з сином буде перешкоджати нормальному розвитку дитини відсутні. Він виконує всі покладені на нього обов`язки щодо дитини, окрім - регулярної участі у вихованні, перешкоди у чому чинить ОСОБА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 у підготовчому засіданні просив прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом.

Позивач - ОСОБА_1 у підготовчому засіданні заперечила проти прийняття зустрічної позовної заяви.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, за довіреністю у справі Поліщук Віра Миколаївна у підготовчому засіданні покладається на розсуд суду при вирішенні клопотання.

Суд, оглянувши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7, 11 до Конвенції (далі Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини, так у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до ч.7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Так, 18.03.2021 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та в ухвалі відповідачу було встановлено строк для подання відзиву та пред`явлення зустрічного позову 15 днів з дня отримання ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї 23.04.2021 року, що підтверджується розпискою, а зустрічну позовну заяву подав 11.05.2021 року, тобто в межах строку, визначеного ч. 1 ст. 193 ЦПК України з урахуванням положень ч.3 ст.124 ЦПК України, та вказані позови виникають з одних правовідносин.

Разом з тим, суд вважає, що спільний розгляд позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини, та позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, як зустрічного є недоцільним, оскільки спільний їх розгляд збільшить обсяг доказового матеріалу по справі, істотно розширить предмет доказування, ускладнить її вирішення та збільшить тривалість розгляду справи.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 , у зустрічній позовній заяві зазначає, що сторони у справі від шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з ОСОБА_1 та між ними протягом тривалого часу триває спір саме щодо способу участі ОСОБА_2 у вихованні сина, а саме періодичності та місця їх побачень, однак вимоги щодо визначення місця проживання дитини із матір`ю відповідач не заперечує та 25.05.2021 року заявив про визнання позову ОСОБА_1 , про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, а відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення даного позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні клопотання про прийняття зустрічної позовної заяви, та її повернення заявнику, що не позбавляє ОСОБА_2 права пред`явити позов у загальному порядку.

Керуючись ст. 43, 44, 127, 193, 194, 258-260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання відповідача про прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 ОСОБА_1 , про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, та об`єднанні з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини, відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 ОСОБА_1 , про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СуддяО. В. Бондаренко