ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року
м. Черкаси

справа № 712/12980/20 провадження № 22-ц/821/1895/21 категорія 305010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Бородійчука В.Г.,
суддів: Карпенко О.В., Єльцов В.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Черкаський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди.

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

28 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач отримує пенсію по втраті годувальника, як інвалід 2 групи з дитинства після смерті свого батька ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про підготовку та надання до ГУПФ України в Черкаській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення із включенням щомісячної премії, щомісячних надбавок та індексації грошового забезпечення ОСОБА_2
19 червня 2020 року позивач отримала відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій повідомлялось про порядок перерахунку пенсії. Проте, у даній відповіді відсутні дані про розмір грошового забезпечення.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року у справі № 580/2176/20, яке постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року залишено без змін, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду її заяви від 25 травня 2020 року відповідно до поставлених питань у прохальній частині заяви та ненадання повної відповіді на заяву від 25 травня 2020 року; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву від 25 травня 2020 року та надати ОСОБА_1 відповідь з врахуванням питань прохальної частини заяви від 25 травня 2020 року.
Зазначає, що такими діями відповідача їй була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій, а саме: стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривалу невизначеність, інші негативні переживання.
Порушення її прав з боку відповідача викликало у неї негативні емоції, внаслідок чого було погане самопочуття, пригнічений настрій, що є підставою для стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 33 061 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Черкаського територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 1 000 грн.
Стягнуто з Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних витрат Департаменту соціального захисту населення на користь держави судовий збір в розмірі 63 грн. 57 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що під час судового розгляд убуло встановлено, що позивачка була обмежена у можливості розпорядитись належною їй пенсійною виплатою у повному обсязі, дана ситуація мала психотравмуючий характер, у зв`язку із чим ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних втратах і стражданнях внаслідок обмеження її соціальних прав, чим були порушені нормальні життєві зв`язку, оскільки для поновлення своїх прав позивачка змушена була звертатись до суду.
Розмір моральної шкоди був визначений судом виходячи із принципу розумності та справедливості.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2021 року шляхом збільшення стягнення суми моральної шкоди з 1 000 грн. до 33 061 грн.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що під час розгляду справи судом не було враховано, що позивач являється інвалідом ІІ групи та має право на одержання інформації. Внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_1 змушена була відстоювати своє порушене право в судовому порядку, що є порушенням осіб з інвалідністю. Тому вважає, що стягнутий з відповідача розмір моральної шкоди в сумі 1 000 грн. не відповідає завданим стражданням позивача.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від Черкаського обласного територіального центру зазначені аналогічні доводи, що приведені в їхній апеляційній скарзі. Крім того, вказано, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є немотивовані і не підлягають до задоволення.

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягають до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
В силу положень ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Судом першої інстанції було встановлено і дану обставину сторони не спростували, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду її заяви від 25 травня 2020 року відповідно до поставлених в прохальній частині заяви та ненадання повної відповіді на заяву від 25 травня 2020 року.

Зазначене рішення черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2021 року залишено без змін постановою шостого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року.

Отже, вказаними рішеннями судів встановлено наявність факту вини відповідача, заподіяної позивачу своєю бездіяльністю.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Статтею 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Пунктами 4, 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно виходив з того, що судовим рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року встановлено неправомірність дій з боку відповідача, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення виклав відповідні мотиви встановлення наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача.
Встановивши факт заподіяння позивачу моральної шкоди, підставою якої є встановлена рішенням адміністративного суду бездіяльність відповідача, суд першої інстанції прийшов до висновку, що достатньою та справедливою для компенсації моральних страждань буде грошова сума 1000 грн.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).
При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.
Враховуючи конкретні обставини справи, характер спірних правовідносин, тривалість моральних страждань позивача у зв`язку з необхідністю докладення додаткових зусиль для доведення своїх вимог щодо розгляду його звернень, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що відшкодування моральних збитків повинно бути визначено у грошовому виразі.
В доводах апеляційної скарги представник відповідача зазначив, що в судовому засіданні не було встановлено та доведено факт заподіяння шкоди відповідачем позивачу, тому розмір стягнутої шкоди не відповідає обставинам справи та в позові необхідно відмовити.
Враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що такі доводи апеляційної скарги відповідача не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції з слідуючих підстав.
Заподіяння шкоди позивачу діями відповідача встановлено рішенням Черкаського окружного адміністративного суду, тому позивач в порядку цивільного судочинства був наділений правом звернення до суду за захистом своїх прав.
В своїй апеляційній скарзі позивач вказав, що розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000 грн. є замалим, однак суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду про те, що розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. є достатнім та співмірним із тривалістю порушень прав позивача та характером завданої йому з боку уповноважених органів держави немайнової шкоди. Стягнення у такому розмірі не є надто мізерним та надто надмірним, враховує інтереси держави, не призведе до порушення балансу прав та інтересів конкретного громадянина і суспільного інтересу.
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 30 листопада 2021 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

В.О. Єльцов