Справа № 171/1666/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2021 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кодрян Л.І.

за участю секретаря Титаренко Л.Б.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення розміру частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення розміру частки у праві спільної сумісної власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який перебував у шлюбі зі ОСОБА_2 з 19.08.2006 року по день його смерті. За час подружнього життя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ними було спільно нажито майно, до складу якого входить транспортний засіб - автомобіль марки NISSAN, модель X-TRAIL, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я відповідача ОСОБА_2 та квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка також зареєстрована на ім`я відповідача ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що вона є матір`ю ОСОБА_5 , тому після відкриття спадщини, яка залишилася після смерті сина, вона звернулася до приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Богомолова В.І. з заявою про прийняття спадщини після смерті свого сина.

В подальшому вона звернулася до приватного нотаріуса Богомолова В.І. з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на майно сина, а саме вищевказаний автомобіль та квартиру. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено з тих підстав, що вона не надала документи, які підтверджують право власності її сина на вищезазначене майно.

Зазначає, що після смерті сина набула право на спадкування частини належного йому майна, проте не може отримати правовстановлюючий документ на нього та позбавлена можливості іншим шляхом захистити своє право на отримання спадщини. Тому вважає, що наявні підстави для визначення частки померлого спадкодавця у праві спільної сумісної власності в судовому порядку.

Посилаючись на норми чинного законодавства просить визначити, що: частка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить Ѕ частини; частка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки NISSAN, модель X-TRAIL, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , становить Ѕ частини.

Ухвалою суду від 06.10.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 02.12.2020 року витребувано у приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Богомолова В.І. належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 19 січня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав обґрунтовуючи позовні вимоги доводами, викладеними в позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Посилаючись на висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду зазначила, що визначення судом частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно за померлими не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності.

Зазначила, що враховуючи норми ст.ст.8, 1226 ЦК України, ст.263 ЦПК України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», практику Верховного Суду, підстави для задоволення позову відсутні.

Суд, заслухавши показання представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 7 від 17 вересня 2020 року (а.с.8).

З копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 від 19 серпня 2006 року встановлено, що ОСОБА_5 19 серпня 2006 року зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_6 , про що зроблено відповідний актовий запис № 61 (а.с.9).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 від 04 квітня 2018 року встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 відповідач ОСОБА_2 є власником автомобіля марки NISSAN, модель X-TRAIL, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.11).

Відповідно до відомостей Територіального сервісного центру МВС № 1242 в Дніпропетровській області від 16.10.2020 року встановлено, що автомобіль марки NISSAN, модель X-TRAIL, 2004 року випуску, з номерним знаком НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_2 , реєстрація відбулася на підставі договору купівлі-продажу № 1242/20017/342869 від 22 лютого 2017 року (а.с.50).

04 серпня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу квартири, загальною площею 51,2 кв.м, житловою площею 34,9 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Романченко Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 800 (а.с.12).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Апостолівське бюро технічної інвентаризації» № 26980225 від 11.08.2010 року право власності на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.13).

Рішенням виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 29 вересня 2010 року № 141/4 ОСОБА_2 надано згоду на будівництво прибудови (веранди) розміром 10,7х1,5 м до квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.14).

Рішенням виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 22 червня 2011 року № 84/3 ОСОБА_2 надано згоду на прийняття в експлуатацію збудованої житлової опалювальної прибудови до квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.15).

29.06.2011 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру, загальною площею 84,6 кв.м, житловою площею 48,9 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.16).

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав КП «Апостолівське бюро технічної інвентаризації» № 30469607 від 01.07.2011 року право власності на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 29.06.2011 року зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.17).

З матеріалів спадкової справи № 74/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 (а.с. 61-89) встановлено наступне.

Відповідач ОСОБА_2 09.06.2018 року звернулася в нотаріальну контору з заявою, як законний представник малолітніх дітей: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про прийняття спадщини після смерті їх батька ОСОБА_5 (а.с.62).

Згідно заяви ОСОБА_2 до нотаріальної контори від 09.06.2018 року встановлено, що відповідач відмовилася від спадщини за законом після смерті свого чоловіка на користь малолітніх дітей спадкодавця (а.с.63).

Позивач ОСОБА_4 19.09.2018 року звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_5 (а.с.78).

19.09.2018 року в нотаріальну контору звернувся ОСОБА_10 з заявою про прийняття спадщини після смерті його дядька - ОСОБА_5 (а.с.81).

Постановою приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Богомолова В.І. від 08.09.2020 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_4 після смерті її сина ОСОБА_5 , померлогоІНФОРМАЦІЯ_3 відмовлено (а.с.19).

Одним із способів набуття права власності є спадкування.

Статті 1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно п.1 Глави 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом.

За приписами п.п. 4.14, 4.15, 4.16, п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У разі наявності заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Положеннями ч.1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Розглядаючи спір, суд повинен з`ясувати усі обставини справи відповідно до обґрунтування позову, зміст позовних вимог та зв`язок між обґрунтуванням, вимогою та вибраним способом захисту.

Як встановлено судом ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач ОСОБА_4 , яка є матір`ю спадкодавця звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті сина у встановлений законом строк. Постановою приватного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що вона не може надати оригінали правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно.

Встановлено, що ОСОБА_5 з 19 серпня 2006 року по день смерті перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 та за час перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у шлюбі набуто вищезазначене майно квартира та автомобіль, які зареєстровані за відповідачем.

Позивач звертаючись до суду просила визначити, що: частка ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить Ѕ частини; частка ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки NISSAN, модель X-TRAIL, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , становить Ѕ частини.

Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19) зроблено висновок про те, що визначення судом частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно за померлими не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності.

Таким чином, в разі задоволення позовних вимог у даній справі суд вирішить питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Слід зазначити, що позивач не позбавлена права на захист своїх порушених прав шляхом подання позову про визнання за нею права власності в порядку спадкування на частку майна в праві спільної сумісної власності.

За вищенаведених обставин та норм права у задоволенні позову слід відмовити.

Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4,10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення розміру частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на майновідмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 04.02.2021 року.

СуддяЛ. І. Кодрян