ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/1016/16-ц Номер провадження 22-ц/814/909/21Головуючий у 1-й інстанції Романенко О.О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 14 січня 2021 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного тексту рішення 14 січня 2021 року) у справі за позовом Публічного Акціонерного товариства «Державний Ощадний банку України» в особі філії Полтавське обласне управління АТ «ОЩАДБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку, третя особа: Решетилівська міська рада Решетилівського району Полтавської області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з вказаним позовом, просив:

- стягнути з ОСОБА_1 на його користь в рахунок погашення боргу, що не охоплений судовим рішенням від 11.03.2013р. по справі № 546/98/13-ц, грошові кошти у розмірі 77 274,48 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 штраф у сумі 8 260,08 грн;

- в рахунок погашення боргу в сумі 121 306,24 грн звернути стягнення згідно іпотечного договору, укладеного 12.12.2007р., зареєстрованого в реєстрі за № 5045, на предмет іпотеки, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку та господарських будівель, шляхом продажу на прилюдних торгах зі встановленням початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки під час проведення виконавчих дій;

- виселити відповідачів із займаного житлового приміщення;

- зобов`язати третю особу зняти відповідачів з реєстрації;

- стягнути солідарно з відповідачів судовий збір у розмірі 4 575,61 грн, а також додатково з ОСОБА_1 судові витрати на публікацію оголошення в газеті у сумі 480,00 грн.

Заявлені вимоги мотивував неналежним виконанням умов кредитного договору.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 14 січня 2021 року позовні вимоги ПАТ «Державний Ощадний банку України» в особі філії Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №2203/3822 від 12.12.2007р. за період з 29.01.2013р. по 05.01.2018р. у розмірі 77 274,48 грн.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2203/3822 від 12.12.2007р. за період з 29.01.2013р. по 05.01.2018р. у розмірі 82 473,09 грн, яка складається із: суми прострочених процентів за кредитом 25 638,58 грн; суми втрат від інфляції за основним боргом 16 095,59 грн; суми втрат від інфляції за простроченими відсотками 13 739,73 грн; суми 3% річних за простроченим основним боргом 2 366,47 грн; суми 3% річних за простроченими процентами 1863,71 грн; нарахованої пені 22 769,01 грн, на користь ПАТ «Державний Ощадний банку України», звернуто стягнення згідно іпотечного договору, укладеного 12.12.2007р. між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі в.о. керуючого філією Решетилівського відділення № 3186 Пробийголови В.І. та ОСОБА_4 , посвідчений державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М., та зареєстрований в реєстрі за номером 5045, на предмет іпотеки, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та складається із:

житлового будинку АДРЕСА_1 , зазначеного на плані літерою «А-І», та належних до нього відповідних господарчих будівель, а саме: літньої кухні «Б», навісу «б», сараю «В», сараю «в», гаража «Г», навісу «г», навісу «Д», вбиральні «Ж», водопроводу «1», колодязя «2», воріт «3», огорожі «4», огорожі «5», що розташований на земельній ділянці 1800 кв.м, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Житловий будинок має загальну площу 70,9 кв.м., житлову площу 55,3 кв.м., який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 ..

Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний Ощадний банку України» судові витрати у розмірі 858,46 грн, які складаються з витрат зі сплати судового збору у розмірі 618,46 грн та витрат на публікацію оголошення у пресі у розмірі 240,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний Ощадний банк України» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 618,46 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

У задоволенні позовних вимог про виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та зняття з реєстраційного обліку відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, як незаконне.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини по справі, а саме не врахував, що боржник за кредитним договором добросовісно виконував свої обов`язки, проте внаслідок обставин, що не залежали від його волі, не зміг вчасно та у повному обсязі сплачувати кошти у рахунок погашення кредиту та відсотків, що свідчить про наявність спору між сторонами.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відзиві стверджується, що відповідач ОСОБА_1 неправильно тлумачить положення іпотечного договору, адже згідно сталої судової практики наявність рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не позбавляє кредитора як іпотекодержателя права задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.12.2007 року ОСОБА_1 звернувся до ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є АТ «Ощадбанк», із кредитною заявою про видачу йому кредиту у розмірі 78 000,00 грн (т. 1 а.с.46-47).

12.12.2007р. між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є АТ «Ощадбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2203/3822, за умовами якого ОСОБА_1 отримав від позивача кредит у розмірі 78 000,00 грн та зобов`язався повернути вказану суму кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 15% річних у порядку, на умовах та у строк, визначені цим договором. Згідно п. 1.2. договору кредит надано строком на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 11.12.2017р. (т.1 а.с.18-23).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 12.12.2007р. між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є АТ «Ощадбанк», та ОСОБА_6 укладено Іпотечний договір, зареєстрований у реєстрі 5045, за яким в іпотеку передане нерухоме майно, належне ОСОБА_6 на праві власності, а саме: житловий будинок та господарські будівлі, розташовані на земельній ділянці АДРЕСА_2 . (т. 1 а.с.24-27).

Згідно п. 1.1. вказане майно належить іпотекодавцеві на праві власності на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , посвідченого Решетилівською селищною радою 30.11.2007, та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «БМТІ Решетилівського району» 03.12.2005, реєстраційний номер №21241295.

У відповідності до п. 1.3. даного договору сторони домовились, що для цілей даного договору вартість предмету іпотеки станом на 12.12.2007р. становить 133 000,00 грн. Вартість майна зазначена у цьому пункті є приблизною вартістю предмету іпотеки на момент передачі його у іпотеку. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 03.12.2007р. КП «БМТІ Решетилівського району» за №16879566, загальна вартість нерухомого майна становить 187 053,00 грн.

Пунктами 3.1.3., 4.3. Іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання за Кредитним договором та/або цим Договором. Іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, який визначається іпотекодержателем самостійно на момент реалізації права іпотеки, у тому числі, але не виключно: основну суму кредиту, проценти за користування кредитом, комісійну винагороду, визначену Кредитним договором, нараховані та несплачені на момент реалізації права застави штрафні санкції за порушення зобов`язань за Кредитним договором (пеня, штраф), витрати, понесені іпотекодержателем у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацією, у тому числі витрати на оплату послуг аудиторів, адвокатів та інші документально підтверджені витрати іпотекодержателя, якщо вони будуть мати місце, спричинені іпотекодержателю збитки в повному обсязі.

Відповідно до п. 6.1. Іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо впродовж трьох місяців з моменту настання строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим Договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов`язків, передбачених Кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. При цьому, у разі порушення зобов`язання та/або умов цього договору іпотекодержатель зобов`язаний надіслати іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу щодо усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов`язання, вимога про його виконання протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого стоку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Положення ч. 2 цього пункту не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку, в тому числі у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Пунктом 7.2. Іпотечного договору від 20.12.2007,зареєстровного в реєстрі за № 5045 (т. 1 а.с.27) передбачено, що з невиконання зобов`язань, які передбачені п.3.3. цього договору , іпотекодавець сплачує на користь Іпотекодержателя штраф у розмірі 10% вартості невиконаного зобов`язання та відшкодовує понад неустойку спричинені збитки в повному обсязі.

У зв`язку з укладенням шлюбу, 05.10.2012 ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується актовим записом 295 від 05.10.2012р. згідно копії свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_2 від 05.10.2012р. (т. 2 а.с.89).

Згідно довідки виконавчого комітету Решетилівської селищної ради від 12.09.2017р. за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (т. 1 а.с.158).

У зв`язку із виникненням у боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 2203/3822 від 12.12.2017р. Банком на його адресу направлено наступну кореспонденцію:

ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення частини кредиту від 22.07.2016р. (т.1 а.с.32) та вимогу про звільнення житлового приміщення від 22.07.2016р. (т.1 а.с.37-38);

ОСОБА_2 вимогу про усунення порушення зобов`язань за вказаним кредитним договором шляхом сплати боргу протягом 30 днів від 17.06.2016р. (т.1 а.с.30-31, 39-40), вимоги про звільнення житлового приміщення від 17.06.2016р. (т.1 а.с.35-36, 28-29);

ОСОБА_3 вимогу про звільнення житлового приміщення від 17.06.2016р. (т. 1 а.с.33-34).

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 11.03.2013р. у справі № 2/546/112/13 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 2203/3822 від 12.12.2007 у розмірі 47 141,68 грн, яка складається із: 39 000,00 грн суми невиплаченого кредиту; 5 283,76 грн простроченої заборгованість за кредитом; 577,14 грн заборгованість за відсотками; 2280,78 грн пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків, а також вирішено питання розподілу судових витрат (т. 1 а.с.48-49).

Постановою державного виконавця Решетилівського РВ ВДВС ГТУЮ у Полтавській області за виконавчим листом, виданим Решетилівським районним судом Полтавської області 29.04.2013р. у справі № 2/546/112/13 про стягнення боргу у розмірі 47141,68 грн та судових витрат у розмірі 471,00 грн, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 (т.2 а.с.67).

З постанови державного виконавця від 30.11.2020р. у виконавчому провадженні ВП №51939820 вбачається, що заборгованість, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження з ОСОБА_1 за виконавчим листом, виданим Решетилівським районним судом Полтавської області 29.04.2013р. у справі № 2/546/112/13 стягнуто у повному обсязі (т. 2 а.с.68). Наведене також підтверджується представником позивача у його заяві (т.2 а.с.70).

З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №2203/3822 від 12.12.2007р. станом на 05.01.2018р. (т.1 а.с.179-183), розрахунків в уточненій позовній заяві (т.1 а.с.172 зворот), вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 становить 113 046,16 грн та складається із

-простроченої заборгованості за кредитом 33 490,90 грн;

-строкової заборгованості за відсотками 151,40 грн;

-простроченої заборгованості за відсотками 26 213,32 грн;

-пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсоткам 22 745,14 грн;

-відшкодування 3% річних 4 206,14 грн;

-втрат від інфляції 26 239,26 грн;

Оскільки ОСОБА_1 частково виконано рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 11.03.2013р. сплачено заборгованість по кредиту у розмірі 10 792,86 грн та заборгованість за відсотками у сумі 577,14 грн, то залишок заборгованості за договором за станом на 05.01.2018р. становить 77 274,48 грн (113 046,16 (47 141,68-11 370,00) = 77 274,48).

Згідно рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 11.03.2013р. на користь Банку стягнута заборгованість, розрахована за станом на 28.01.2013 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України», суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позичальником порушено умови кредитного договору, забезпеченого договором іпотеки №5045 від 12.12.2007р., щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту, то банк має право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, що передбачено нормами законодавства та умовами іпотечного договору.

Приймаючи до уваги те, що за кредитним договором від 12.12.2007р. №2203/3822 ОСОБА_1 надано кредит на поточні потреби, предмет іпотеки придбано ОСОБА_2 не за рахунок кредиту банку, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, відповідачі не підлягають виселенню із житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Спірні правовідносини врегульовані такими нормами права.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Статтею 1 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Статтею 33 ЗУ "Про іпотеку" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, законом встановлений пріоритет обов`язковості виконання зобов`язання. За змістом наведених норм права у разі прострочення боржника у кредитних зобов`язаннях кредитор має право вимагати повернення виданих коштів з нарахованими процентами і штрафними санкціями відповідно до умов укладеного договору. Якщо кредитне зобов`язання забезпечене іпотекою, кредитор як іпотеко держатель вправі вимагати задоволення своїх вимог до боржника за рахунок предмета іпотеки.

У цій справі відповідач всупереч приписам ст.81 ЦПК України не спростував належними, допустимими і достатніми доказами як факт існування заборгованості за кредитним договором, яка виникла у період з 29 січня 2013 року по 05 січня 2018 року, так і розмір заборгованості та правильність її нарахування.

Основним доводом заперечень відповідача є твердження про виконання ним рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 11.03.2013р.

Проте, суд першої інстанції правильно встановив, що зазначеним рішенням на користь банку стягнута заборгованість, яка виникла за станом на 28.01.2013 року, тоді як предметом спору у цій справі (задоволена частина вимог) є заборгованість, яка виникла після 28 січня 2013 року у межах дії кредитного договору.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України суд першої інстанції при вирішенні спору релевантно застосував правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 05 грудня 2018 року (справа № 344/14521/14), від 19 травня 2020 року (справа № 361/7543/17), та зробив обґрунтований висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості не позбавляє кредитора як іпотекодержателя права задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, дав належну оцінку встановленим фактам, які підтверджені відповідними доказами, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 14 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 12 травня 2021 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов